KONGL. SY. VET. AKA i (EM I ENS HANDLINGAH. BAND. 29. N:o 4. 53 



Sao.nnll.-iH i V&ngu socken (I.), och dela pA en gneia från stranden af Raslången Ö. om 



sundet mellan ludöarna (2,): 



1. 2. 



SiO 70,46 67^99 



A1 S 3 L3,24 1.4,04 



l?e 8 .0 8 L,9i 1,71 



FeO 2,58 3,04 



MnO 0,56 0,39 



%<> 0,78 1,00 



CaO 4,3i 4,13 



Na s O 1,31 2,7:; 



IU> 3y59 3,9$ 



H 2 1,27 0,77 



100,03 99,77 



Till en början må här påpekas den väsentliga skilnaden mellan detta sediment och 

 dem, som förekomma längre vesterut, i hängandet. Der uppträda först distenskiffrar och 

 närstående glimmerkvartsiter, rika på speciella lerjordsmineral, med sammansättningen af 

 kaolin-kvarts-blandningar, cl. v. s. leror. Derunder komma jemförelsevis rena kvartsiter och 

 glimmerkvartsiter, hvilkas sammansättning tyder på en något muskovitblandad kvartssand, 

 och under dessa kommer amtiboliten med sin diabassammansättning. Det sediment, af 

 hvilket gneisen bildats, har deremot, under antagande af att dess kemiska sammansättning 

 icke väsentligt förändrats under omvandlingen — ett antagande, som jag längre fram 

 skall visa vara berättigadt — haft en sammansättning, hvilken, i motsats till kvartsit- 

 lagrets materials, men i likhet med amfibolitens, fullständigt öfverensstämmer med en 

 eruptiv bergarts. Analys 2 skulle kunna representera en bergart af kvartsdioriternas fa- 

 milj, analys 1 en något vittrad sådan, hvilket man lätt kan finna genom en jemförelse 

 med analyser åf kvartsdioriter, kvartsporfyriter och daciter. Det ursprungliga sedimentet kan 

 derför tänkas hafva varit en arkos af jemförelsevis rent diorit- eller porfyritmaterial, upp- 

 kommen genom en äldre bergarts förstörande genom hufvudsakligen mekaniska krafter, 

 men det skulle äfven hafva kunnat vara en kvartsporfyrit- (dacit-) tuff. 



Den kemiska sammansättningen kan icke lemna något svar på frågan om huruvida 

 hälletlintgneisens modermaterial varit en arkos eller en tuff, men den utesluter andra al- 

 ternativ. Den mikroskopiska undersökningen är dock i stånd att lösa frågan och uppvisa 

 att här föreligger en omvandlad kvartsporfy rittuff. 



Flere bevis härför skola lemnas under detaljbeskrifningen, medan på detta ställe 

 endast det förnämsta må anföras. — I de flesta preparat af hälleflintgnei serna förekomma 

 i den finkorniga grundmassan större korn af kvarts. Dessa hafva i de starkare omvand- 

 lade bergarterna i allmänhet en oregelbunden form, och, eftersom man då och då anträffar 

 kvartsådror, hvilkas kvarts visar sig lika mycket pressad som de isolerade kornens, 

 så tolkade jag till en början äfven de stora isolerade kvartskornen såsom nybildningar. 

 Inom de minst metaruorfoserade hälleflintgneiserna hafva emellertid dessa kvartskorn 

 väsentligen bibehållit sin ursprungliga form, och denna visar sig vara kvartspor fyr kvartsens 



