62 



BACKSTRÖM, VESTANAFALTET. 



de åtföljande tufferna äro de stora fältspaterna omvandlade till ett kornigt aggregat, som 

 i sitt utseende endast skiljer sig från grundmassan genom fattigdomen på glimmer. J 



Det synes derför högst sannolikt, att vi i »fältspatanhopningarna» hafva tuffens 

 omvandlade fältspatströkorn, och då är det i analogi dermed äfven sannolikt att 

 dessa redan på »hälleflintgneisens» tidigaste utvecklingsstadium förfmtliga anhopningar af 

 mörka mineral representera tuffens strökorn af pyroxen jemte glimmer eller amfibol med 

 de af dem omslutna småkornen af malm, titanit och apatit. 



På grund af denna slutsats mönstrade jag på nytt de minst omvandlade halleflint- 

 gneiserna, i hopp om att finna bevis för att »anhopningarna» uppstått ur fordom enhetliga korn 

 genom öfvergångar, liknande dem Beck samt Harker och Marr beskrifvit. Mönstringen 

 ledde icke till åsyftadt resultat beträffande de mörka anhopningarna, men deremot lyckades 

 jag att i tvenne bergarter finna större plagioklaser, hvilka voro delvis granulerade och 



Fig. b. 



derigenom bildade en öfvergång till »fältspatanhopningarna». I intet fall var likväl de 

 mindre fältspatkornens uppkomst ur det större så tydlig, att jag härifrån skulle vågat 

 hemta afgörande bevis för fältspatanhopningarnas uppkomst ur fordom enhetliga fältspater 

 utan stöd af Becks samt Harker och Marrs resultat. De ifrågavarande bergarterna voro 

 dels en hälleflintgueis från Axeltorp, dels en från den lilla hällen 0,5 km NNV. om Näsums 

 kyrka. Tvenne exempel från den senare bergarten afbildas här ofvan, det ena derjeinte 

 i fig. 26. Fig. 26 visar ett större fältspatparti, hvars nedre del är upplöst i mindre korn, 

 medan den öfre är temligen enhetlig; det hela ligger i en finkornigare grundmassa. Som 

 detta, icke tillräckligt tydligt kan återgifvas med en fotografi — som ju endast represen- 

 terar ett specielt läge af snittet i förhållande till nikolernas svängningsplan — har jag i 

 fig. a uppdragit gränserna mellan alla optiskt olika orienterade fältspatkorn, hvarigenom 

 granula.tionen tydligare framträder. Det på teckningen streckade är muskovit. Ett annat, 

 liknande exempel visar fig. b. I begge fallen har man ett komplex af ett stort korn och 



1 P. 300: »The embedded felspar crystals have been replaced by an aggregate of new felspar and quartz, 

 with more or less brown mica, and exceptionally a considerable quantity of yellow epidote. In tbe less meta- 

 morphosed examples the |original twinning can be vaguely discerned; in specimens taken close to the granite- 

 junction the structure is totally destroyed, and the pseudomorphs are recognized merely as areas poorer in 

 mica than the surrounding rock.:, 



