1C0NGL. SV. VET. AKA DKMIKNs HANDLINGAR. BANJ) 29. N:0 4. 69 



Qcb som man ser i Stockholmsgranitens storartade kontaktdon bvilkeu ännu väntar på 

 sin skildrare. 



Ed påfallande olikhel finnes mellan denna kontåktraetamorfoserade porfyrittuff och 

 de af sediment uppkomna bornfelsar som beskrifvits från flertalet kontakteoner, nilraligen 

 att här icke förekomma några af de s. k. speciella kontaktmineralen», såsom andalusit, 

 eordieril, granat, vesuvian etc., medan dcremot fältspater dkligen förefinnas. Orsaken 

 härtill ar icke svår atl inse. Alla dessa »kontaktmineral» kunna karakteriseras såsom bärare 

 ;if lerjordsöfverskottet i bergarten, det öfverskött, som med nödvändighel hvarje sedimenl 

 måste hafva, hvars material uppkommit genom en äldre bergarts vittring. Materialet i 

 porfyrittuffen har endast varit obetydligt vittradt och har derför haft en tillräcklig mängd 

 af alkalier och kalk att binda lerjorden som fältspater och glimmer, hvadan några 

 speciella lerjordsmineral icke behöft bildas, ja icke kunnat bildas. 



Det var länge en mycket omstridd fråga, huruvida fältspat öfverhufvud taget kunde 

 bildas i kontaktmetamorfosen. Man ansåg att den fältspat, som möjligen fans, var injicerad 

 från graniten. Denna, stridsfråga skulle aldrig uppkommit, om icke de första kontaktzoner 

 som noggrannt studerades varit sådana, der omvandling af lcrskiffer förelåg, der sålunda 

 utsigten till fältspatbildning var ganska ringa. Hade omständigheterna i stället gjort att 

 dessa först beskrifna kontaktzoner varit sådana., der omvandling af fältspatförande, gråvacke- 

 artade sediment förelåg, såsom t. ex. i Lausitz, i Amarinerdalen, vid Sbap, så skulle denna 

 fältspatfräga ■ aldrig uppkommit. 



Ett förhållande, som förtjenar att påpekas, är den här rådande antagonismen mellan 

 in ii skor it och hornblende. Af de kontaktmetamorfoserade hälleflintgrieiserna och gneiserna 

 från denna trakt har jag studerat öfver hundra slipprof och jag har icke uti något fall 

 funnit hornblende och muskovit tillsammans. 



Det är bekant att hornblende och muskovit aldrig anträffas tillsammans i eruptiv- 

 bergarter. Detta framhålles t. ex. af Rosenbusch och Zirkel i deras läroböcker. Den 

 senare talar t. ex. om » — das in den krystallinen Schiefern so ungeméin häufige Neben- 

 einandervorkommen von Muscovit und Hornblende, welches den Evitarrungsgesteinen total 

 fremd ist.» Nu har muskoviten inom eruptivbergarterna en ytterst obetydlig utbredning, 

 och härigenom minskas betydelsen af denna regel. Inom de kontaktmetamorfa sedimenten 

 förekomma deremot såväl muskovit som hornblende ymnigt. Fenomenet skulle derför 

 vinna i intresse, om det visade sig, att den vid studiet af Vestanåfältets kontaktzon gjorda 

 iakttagelsen bar allmän giltighet, och muskovit och hornblende konstant utesluta hvar- 

 andra i kontaktmetamorfa bergarter. Hittills har jag icke kunnat finna några uppgifter 

 i litteraturen om samförekomst af muskovit och hornblende i kontaktmetamorfa berg- 

 arter. 1 — När det — liksom i Zikkels ofvan citerade yttrande — talas om samföre- 

 komst mellan de nämnda mineralen i kristalliniska skiffrar, så är det sannolikt fråga om 

 dynamometamorfa bergarter — här känner man talrika exempel derpå, t. ex. de förut i 

 detta arbete omnämnda »hornblende sericitskiffrarna» från Taunus. 



1 Af den tabellariska sammanställningen i R. Becks af handling (Tscherm. Mittb. 13. p. 341) framgår 

 t. ex., att inom det af bonont undersökta kontaktområdet hornblende och muskovit icke förekomma i samma bergart. 



