70 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



Denna antagonism mellan hornblende och muskovit inom Vestanåfältets kontaktgneiser 

 kan icke bero pä en skilnad i fråga om metamorfosens intensitet. Visserligen är hornblendet 

 här hnfvudsakligen inskränkt till gneiserna, muskoviten till hälleflintgneiserna, men undan- 

 tag, sådana som den svagt omvandlade hälleflintgneisen från Ysane, visa att detta icke kan 

 vara orsaken. Ännu mera belysande äro förhållandena kring Raslången. I hällen rätt 

 V. om Kidöns sydspets finnes hornblende. 750 m. NO. deroin, Ö. om sundet mellan 

 Kidöarna, några meter från kontakten mot graniten, fans uti ett prof icke hornblende, 

 men spår af muskovit — som vanligt på detta stadium icke i form af småfjäll utan såsom 

 stora skelettformiga individer. Uti ett annat prof derifrån, liksom äfven i ett, taget 1 m. 

 från kontakten, ungefär 3 m. ifrån de förra vinkelrätt mot strykningsriktningen, fans 

 spår af hornblende, men ingen muskovit. Bergarterna äro hvarandra för öfrigt fullt lika. 

 Detta visar att orsaken ligger i vexlingar i sedimentets sammansättning och, eftersom 

 dessa vexlingar på några meters distans och med för öfrigt lika utseende hos bergarterna 

 icke kunna vara betydliga, så måste bildningen af muskovit eller hornblende på ett mycket 

 känsligt sätt gifva uttryck för den kemiska sammansättningen. Detta kan tänkas bero 

 på att den i dessa bergarter under inflytande af kontaktmetamorfosen nybildade biotiten 

 har en konstant sammansättning. Om biotiten enligt Tschermaks ofullkomliga, men i 

 detta fall mera åskådliga formel uppfattas såsom muskovit + olivin, så skulle förhållan- 

 det mellan dessa vara konstant. Ett öfverskott af muskovit, tydande på en mindre halt af 

 alkalier, således på ett lokalt mera vittradt material, skulle medföra bildningen af sjelf- 

 ständig muskovit, medan en brist af muskovit eller ett öfverskott af jern-magnesiumsilikat 

 skulle medföra bildningen af hornblende. I hälleflintgneisernas kalkspathalt finnes den 

 för hornblendets bildning nödiga, kalkhalten. 



Innan jag öfvergår till beskrif ningen af de kontaktomvandlade tuffernas fortsättning 

 inom angränsande trakter måste först en redogörelse lemnas för de inlagringar af främ- 

 mande material, som finnas i tuffen. Förut hafva amfibolitinlagringarna behandlats, nu 



återstå inlagringarna af gli mmer skiffrar och beslägtade bergarter. 



5. Glimmerskifferinlagringar i hälleflintgneis och gneis. 



Såsom i det föregående har blifvit omnämndt, förekomma såsom underordnade in- 

 lagringar i hälleflintgneisen och den dermed sammanhängande gneisen bergarter, hvilkas 

 kemisk-mineralogiska sammansättning skiljer sig från hälleflintgneisens på ett sätt, som 

 visar att deras material i stället närmar sig glimmerkvartsitens. Dessa inlagringars före- 

 komstsätt beskrifvas så pass utförligt i kartbladsbeskrifningarna att jag här endast behöfver 

 citera dessa: 



(»Bäckaskog» p. 13): »I vissa lager är bergarten (hälleflintgneisen) mera glimmerrik 

 och blir samtidigt ljusare samt rikare på kvarts, sålunda öfvergående till en glimmer- 

 skiffer, hvilken till sitt utseende i hög grad närmar sig Vestanå glimmerkvartsit, ehuru 

 den i hittills under mikroskopet granskade prof visat sig innehålla fältspat. Denna glimmer- 

 skiffer, som genom alla öfvergångar och upprepad vexellagring på det närmaste är förbunden 



