74 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



Vester och öster om Sågmöllan vid Raslångens sydligaste ända framgå tvenne inlagringar 

 af glimmerskiffrar, i hvilka talrika varieteter finnas representerade. Ett prof från V. om 

 Sågmöllan visar en ljus, utprägladt skiffrig, sericitiskt glänsande bergart, mycket finkornig, 

 dock med makroskopiska kvartskorn här och der. Dessa kvartskorn träda under mikroskopet 

 starkt fram genom sin storlek i förhällande till den mycket finkorniga grundmassan; af 

 dem var det nere som visade otvetydig korroderad dihexaederform. Äfven några större 

 fältspatkorn funnos strökornslikt insprängda. Grundmassan tydligen mycket fältspatfattig 

 och kvartsrik, derjemte med muskovit, epidot med ortitkärna etc. 



Som lokala block c:a 80 m. NO. om Sågmöllan fans en va.rietet, ytterst rik på 

 muskovit i stora fjäll. Mer än hälften af bergarten utgjordes af muskovit, återstoden var 

 mest kvarts. Slipprofvet visar en egendomlig bildning, som uppträder såsom oregel- 

 bundet formade, millimeterstora klumpar, hvilka bestå af ren kaolin eller mycket hnfjällig 

 muskovit. 



Förekomsten 250 m. NV. om Kroksjöns S. ända, 1 km. SSO. om Sågmöllan, tillhör 

 hälleflintgneisernas öfversta skikt, enär närmaste hällen mot V. är amfibolit, Glimmer- 

 skiffern är dock skild från denna genom i hällens hängande uppträdande, mörkgrå hälle- 

 flintgneis. I dess liggande åter förekommer i den närbelägna hällen vid Kroksjöns SO. 

 ända en glimmerskiffer, som är ljus, under det den ifrågavarande är mörkt grågrön. — Den 

 är tydligt skiffrig och skiktad. Under mikroskopet visar den sig mycket rik på magnetit 

 i små oktaedrar, grön biotit i småfjäll, samt apatit. Apatithalten är långt större än i 

 någon annan bergart från området och de rundade, intill millimeterstora apatitpris- 

 merna äro anordnade med sin längdriktning i skiktplanet samt ofta associerade sinsemellan 

 och med magnetitrika partier. Detta tyder på, att denna mörka varietet uppkommit genom 

 en mekanisk koncentration af de tyngre mineralen vid sedimentationen. — Apatiten har ett 

 utseende, som den ofta har i ytbergarter: den innehåller nämligen stora mängder långsträckta 

 interpositioner, parallela med vertikalaxeln. Apatitkristallerna äro ofta knäckta i stycken, 

 hvilka delvis skilts från hvarandra; mellanrummen äro fyllda med biotit och kvarts. ■ — 

 Zirkon, titanit och hornblende äro icke observerade i bergarten, som för öfrigt samman- 

 sättes af kvarts och fältspat i mycket finkornig blandning. 



I SV. ändan af Högabjer finnes en grå, silfverglänsande, muskovitrik glimmerskiffer, 

 icke så olik den mörka glimmerskiffer, som SO. om Kroksjöns S. ända bildar kvartsit- 

 lagrets understa lager, men fri från ottrelit och fattig på muskovit och malm. Den 

 består af i hvarandra gripande, starkt pressade kvartskorn samt muskovit, derjemte 

 malm, litet biotit och epidot etc, deremot saknas fältspat fullständigt. — Här finnes så- 

 lunda såsom inlagring i hälleflintgneisen en ren glimmerkvartsit. 



Af beskrifningarna på dessa, såsom inlagringar förekommande, mer eller mindre 

 fältspatförande glimmerskiffrar, framgår att de, i motsats till de likaledes såsom lager — 

 eller lagergångar — förekommande »amfiboliterna», hafva en kemisk och mineralogisk sam- 

 mansättning, som bestämdt hänvisar på ett sediment. Detta sediment har bestått af blandadt 

 material, nämligen dels ganska friskt tuffmaterial och dels vittradt, kvarts- och kaolin- 

 eller muskovitrikt material, som kan stamma från hvilken vittrad kvartsfältspatbergart 

 som helst i trakten, således äfven från tuffen, samt slutligen äfven af för porfyrittuffen 

 helt och hållet främmande material, såsom det granatrika brottstycket. Blandningen af 



