76 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



MgO. 

 GaO.: 



Na 2 

 K 2 .. 

 H 2 .. 

 TiO, . 



Gneis. 

 Pukavik. 



0,91 



Gneis. 

 Raslåiigens strand 

 Ö. om Kidöarna. 



1,00 



4,n 



2,73 

 3,99 

 0,77 



Spar 



Häl 



40f 



0111 



leflintgueis. 

 m. NNO. 

 Sågmöllan. 



0,78 



3,66 





... 3,04 



1,31 



... 3,70 



3,59 



0,46 





. 0,43 









99,78 99,77 100,03 



Det är tydligt, att Pukaviksgneisen till sin kemiska sammansättning icke väsentligen 

 skiljer sig från de båda andra. Dess kiselsyrehalt är ungefär densamma, men halten af 

 lerjord och alkalier är något större, under det jernoxider och kalk äro något mindre. 

 Detta betj^der en liten ökning af fältspater jemsides med en minskning af de jern- och 

 magnesiaförande silikaten. Öfverensstämmelsen är dock så stor, att från den kemiska 

 sammansättningens synpunkt intet hinder möter för antagandet, att Pukaviksgneisens ma- 

 terial är den omedelbara fortsättningen af den kvartsporfyrittuffaflagring, som gifvit upp- 

 hof till hälleflintgneisen närmast under kvartsitlagret. Det vore emellertid möjligt att en 

 ursprunglig olikhet i fråga om materialet kunnat finnas på så sätt, att man inom fältets 

 östra del haft icke tuffer, utan motsvarande kompakta porfyritlavor. Man har heller icke 

 här några sådana åtgörande indicier på sedimentation hos materialet som de vesterut 

 uppträdande glimmerskifferinlagringarna. Men några bevis för eller ens skäl till ett så- 

 dant antagande har jag icke kunnat finna. 



De gneiser, som förekomma på Ryssbergets östra sluttning i trakten af Bjäraryd, 

 Mariehäll, Ebbalycke, äro till sitt yttre ganska hälleflintgneislika: mycket finkorniga., gråa, 

 stundom med otydliga ljusare och mörkare fläckar och visande talrika små svarta gliinmer- 

 fjäll. Vid Ebbalycke äro glimmerfjällen mera sammanhängande och parallelställda, hvari- 

 genom bergarten blir tydligt skiffrig. Gneisen från detta ställe visar i snitt vackra an- 

 hopningar af andesin, liksom de förut beskrifna bestående af isometriska, polygonala korn, 

 större än kornen i den omgifvande bergartsmassan. Fig. 29 visar en af dessa karak- 

 teristiska bildningars form och utseende i denna bergart, Formen är här icke utprägladt 

 linsformig, som i gneiserna vid Raslångens södra del (fig. 25), utan mera rundad, men för 

 öfrigt är utseendet detsamma. Grundmassan, som är oklanderligt hornfelsstruerad, består 

 af lamellerad och olamellerad plagioklas (minst Ab 2 An 1 ), mikroklin och kvarts samt brun 

 biotit, Epidot saknas helt och hållet. Derjemte finnes litet apatit och zirkon, hvaremot 

 egendomligt nog såväl titanit som malm saknas i profvet. Äfven muskovit förekommer, 

 hufvudsakligen i större fjäll tillsammans med biotit, ofta parallelorienterade med den- 

 samma. Bergarten är endast lindrigt pressad, samt mycket frisk. 



Äfven i bergarten vid vägen N. om Ebbalycke, 1 km. NNV. om afvägen till Mölle- 

 björke, förekomma de karakteristiska plagioklasanhopningarna, icke så markerade som i 

 den föregående, men dock tillräckliga för att visa bergarternas samhörighet, Till denna 

 sluter sig makroskopiskt och mikroskopiskt bergarten V. om Örelycke, V. om Sandbäck, 

 hvilken dock saknar tydliga fältspatanhopningar. Begge dessa gneiser äro ganska tydligt 



