SV. VET. AKADEMIENS MA JDLING \i;. BAN) 



29. n:o 4. 77 



pressade saml starkl omvandlade, rika på epidol och muskovit, kloritförande ; alla fält- 

 spater, så när som på enstaka mikroklinkorn, äro grumsiga af omvandlingsprodukter. Dess- 

 utom innehålla fältspaterna ofta talrika interpositioner af små runda kvartskorn, hvilka 

 gruppvis släcka ut samtidigt. I andra tall är kvartsen rikligare och mun ser då ett stort, 

 svampigl kvartskorn genömväxande en starkl vittrad fältspat. Detta fenomen är tydligen 

 af sekundär natur och vittnar, sammanstäldt med de talrika öfriga \ ittringsfenomenen, om 

 ganska genomgripande mineralogiska och strukturella förändringar i bergarten. — Struk- 

 turen hos dessa begge gneiser är på sinn ställen en oklanderlig hornfelsstruktur, men 

 oftare är den afvikande, den är mera oregelbundet allotriomorf. Detta beror antagligen 

 på de sekundära omvandlingarna, som inledts genom pressningen och fullföljts af den 

 Starka vittringen. — Titanitaggregat, malm, samt äfven kärnor af ortit i epidot finnas här. 

 Gneiserna omkring Pukavik stå på ett omvandlingsstadium ganska nära motsvarande 

 det, som representeras af det utförligt beskrifna exemplet från 200 m. NV. om S. Gilles- 

 näs (p. 65). Pukaviksgneiserna äro dock glimra erfattigare och mera massformiga. — Gneisen 

 från stenbrottet vid stranden vid Pukavik är mineralogiskt karakteriserad af litet brun- 

 grön biotit i små formlösa fjäll, titanit i småkorn, litet apatit och zirkon, mycket litet 

 epidot — som för öfrigt gör intryck af att vara sekundär äfven der den uppträder såsom 

 skal kring ortit, liggande i biotit och omgifven af pleokroitisk gård — samt slutligen intill 

 1 mm. stora malmkorn. Fältspaternas och kvartsens medelkornstorlek är ungefär 0,4 mm. 

 Bergarten är ganska frisk och mycket litet pressad. Angående de ingående mineralens 

 relativa mängd lemmar analysen upplysning. Man finner: 



Kvarts 27,7 



Andesin Ab 3 An„ 44,o ■ ^' s 



1 18,2 anortit 



Ortoklas 18,7 



D . ... „ f 4,5 muskovit 



Biotit _ 7,3 ' ,. . 



I 2,8 olivm 



Fe , Mn och Ti-oxider 2,7 



100,4 1 



Strukturelt utmärker sig Pukaviksgneisen (fig. 30) genom att biotiten uppträder i 

 småfjäll, hvilkas form har tagit intryck af närliggande ljusa mineralkorns form. De ljusa 

 mineralen förekomma i rundade isometriska former. Här och der ser man — liksom i 

 vissa af Gillesnäsgneiserna — antydningar till plagioklasanhopningar, d. v. s. grupper af 

 polygonala plagioklaskorn, större än de omgifvande. Beträffande kvartsens form gäller 

 likaledes det resultat, som vunnits från studiet af de mest kontaktomvandlade Gillesnäs- 

 gneiserna, nämligen att kvartsen icke har samma grad af isometri som fältspaten och ofta 

 visar sig hafva fått sin form bestämd af de omgifvande fältspatk örnen. Fältspaterna visa 

 dock aldrig egen kristallbegränsning, lika litet som de mörka mineralen, och härigenom 

 skiljer sig denna struktur väsentligt från de oförändrade eruptivbergarternas. A andra 



1 Tillkommer öfverskott af H„0 0,26 %, hvaremot afgår en brist af A1,0 3 af 0,84 %, slutsumman således 

 99,8 %. 



