ROttGL. sv. vkt. A.£AbEMIÉNS n a \ nu \i; a i;, hand 29. n:<> 4. SI 



har deremot gneisen ett annat utseende, den ar finkornig, bär och der med större fältspat- 

 korn, och tydligl parallelstruerad, utan at1 docl< se starkare -pressad ut. Hos denna gneis finnas 

 emellertid såväl de nyss beskrifna mörka hornblenderika anhopningarna, som äfven enstaka 

 grupper af intill hvarandra liggande polygonala fältspatkorn af något mer än medelstorlek. 



Gneisen vid Ljungsjöns NO. del i stuff icke olik en något skiffrig, mörk varietel 

 af Stockholmsgraniten - har likaledes de mörka anhopningarna, men deremot icke några 

 antydningar till fältspatanhopningar. — Kvartsens form är hos de begge senast omnämnda 

 gneiserna ganska oregelbunden, det tinnes rundade kvartskorn såväl inuti större fältspater 

 som mellan dem, men derjemte finnas äfven mot fältspat allötriomorfa kvartskörn. I ett fall 

 sådant som detta, der bergarten synbarligen är ganska mycket pressad — V. om Ljung- 

 sjöns midt fans ju f. ö. en helt tryckförändrad granit (p. 19) — synes det otvivelaktigt 

 att allotriomorfieu hos kvartsen är en följd af de med den börjande krossningen följande 

 omsättningarna, i analogi med hvad som ansetts sannolikt beträffande granitens struktur- 

 afvikelser. Men, då en liknande struktur förekommer hos så pass litet pressade berg- 

 arter som Pukaviksgneisen och de begge först beskrifna representanterna för Gillesnästypen, 

 har jag icke hos dem ansett mig vara berättigad att utan vidare tolka den såsom en pro- 

 dukt af de senare veckningsrörelserna, utan jemväl framställt den förmodan, att kvartsens 

 större allotriomorti möjligen skulle kunna vara en tillnärmelse till hypidiomorri, framkallad 

 genom intensiv kontaktmetamorfos. Begge förklaringarna äro fullt tänkbara, och en af- 

 görande lösning kan icke erhållas inom den af mig undersökta delen af området. 



Den nyss för sin rikedom på fri ortit omnämnda gneisen S. om V. Lergrafs- 

 gölen har ett särskildt intresse derigenom, att i samma häll förekommer den pressade 

 granit, som mot öster öfvergår i en fullkomligt normal-granulitisk varietet (jfr. p. 15). 

 Makroskopiskt är gneisen mörkare än graniten och mindre pressad. Dess struktur har 

 nog varit ganska jemnkornigt polygonal med 0,5 — 0,8 mm. stora korn af de ljusa mine- 

 ralen, men denna struktur är störd genom kvartsens sönderpressning: det finnes af kvarts 

 nästan blott småkorn i anhopningar, stundom tydligt utvalsade mellan fältspatkornen, hvilka 

 senare, om än knäckta, dock som vanligt bättre bibehållit sammanhang och form. Derför 

 hafva också de lokalt kvartsfria ställena, rfältspatanhopningama», fullt bibehållit sin poly- 

 gonala struktur. ■ — Brun biotit i böjda fjäll finnes, deremot icke hornblende; dessutom 

 mycket titanit, malm, apatit, zirkon, ortit, men icke epidot. Fältspaten är dels plagio- 

 klas, dels mikroklin. — »Quartz vermiculé» finnes ofta. Man kan göra den iakttagelsen, 

 att den inställer sig hos denna trakts gneiser endast när de visa sig tydligt pressade. 



På andra sidan om det lilla massivet af tryckförändrad granit, i hällen 400 m. 

 N. om V. Hultasjön, förekommer en utmärkt representant för Gillesnäsgneiserna med icke 

 krossad kvarts och ganska god isometrisk-polygonal struktur. Blågrönt svampigt hornblende 

 är mörkt hufvudmineral, biotit mera underordnad. Mycket titanit, stora malmkorn och litet 

 epidot ses derjemte. — Rörande det egendomliga förhållandet, att starkt tryckförändrade 

 •graniter och jemförelsevis lindrigt förändrade gneiser förekomma nära associerade, har jag 

 haft tillfälle att yttra mig vid behandlingen af graniterna (p. 19). 



Ett utmärkt exempel på en starkt pressad gneis är den som anstår 150 ni. V. om 

 Svansjön i Kyrkhult socken. Makroskopiskt är den mörkgrå med här och der framträdande, 



Kongl. Sv. Vet. Akademiens Handl. Band 29. N:o 4. 11 



