ttONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 29. N:0 4. S7 



liggande äro grofi parallelanordnade och derigenom visa sin forna sammanhörigbel (jfr 

 p. II). Mellan dessa fftltspatögon och kvartslinser sjmygeo sig en finkornig massa af ut- 

 valsade gröna biotitfjäll, riklig muskovil och epidot samt kvarts och småkorn af fältspat. 



öster mil Röfvareviken än »halleflintgneisen starkt skiffrig, ljusgrå, nästan sericit- 

 skifferliknande. Den ar mycket rik på epidot, hvilken dels förekommer såsom stora an- 

 hopningar af mycket små kom, i hvilka man ibland ser en större kristall, på andra 

 ställen finnas deremol endast störa kristaller, då associerade med klorit och malm. Rätt 

 ni veken muskovii linnes, dereniot ingen biotit, utan i stället klorit. — De ljusa mineralen 

 förekomma mest skilda, i linser, fältspat och kvarts livar för sig, men iilYen blandade, 

 doek aldrig blandade med sådan regelmässighet, som hos de oförändrade kontaktberg- 

 årterria. Denna beståndsdelarnas ojemna fördelning är för öfrigt en hos dynamometamoria 

 bergarter ofta återkommande företeelse. Bergartens struktur, rikedomen på epidot, klorit- 

 halten etc. bevisa otvetydigt, att dess nuvarande utseende beror på att den varit utsatt 

 för starkt tryck, på dynamometamorfos. Att dess nuvarande kemiska sammansättning är 

 olika de bredvidliggande gneisernas är likaledes tydligt, men detta kunde ju möjligen 

 bero på genom krossningen underlättade substanstransporter. 



Helt annorlunda gestaltar sig förhållandet i den nyss i förbigående omnämnda gneisen, 

 hvilken förekommer i tvenne strandhällar något söder om den föregående, c:a 500 in. ( ). 

 om Furön. Det är en finkornig grå gneis, hvilken utmärker sig genom talrika, centi- 

 meterstora individer af hvit glimmer. Bergarten förekommer enligt Dusen såsom flere 

 lager i vanlig gneis. — De stora muskovittaflorna hafva läppiga, genombrutna former; 

 ofta förekommer kvarts, mikropegmatitiskt genomsättande en del af kornet. Muskovit- 

 individerna äro starkt böjda och de stora kvartskorn man här och der anträffar äro starkt 

 pressade. Fältspateris mängd är ungefär som i de omgifvar.de gneiserna; den bildar po- 

 lygonala korn. Utom ljus glimmer finnes äfven icke så litet biotit, dessutom epidot, litet 

 titanit; malm fattas deremot. Muskoviten har liten axelvinkel. — Bergartens stora muskovit- 

 rikedom samt muskovitindividernas synbarligen primära, på kontaktmetamorfos hänvisande 

 former samt de jemförelsevis lindriga pressfenomenen göra det tydligt, att den kemiska 

 olikheten mellan denna muskovitrika gneis och de öfriga är af primär natur och beroende 

 på en ursprunglig olikhet i sedimentets sammansättning, en olikhet som går i samma 

 riktning som hos de söderut såsom inlagringar uppträdande fältspatglimmerskiffrarna. 



Ännu längre utvecklad i samma riktning är en bergart, funnen som block vid stran- 

 den af Filkesjön SSO. om Trollön af J. C. Moberg. Denna består af stora, makrosko- 

 piskt starkt prononcerade, tätt liggande individer af hvit kaliglimmer, dessutom kvarts, 

 sparsamt fältspat, litet brun biotit, svafvelkis och magnetit samt enstaka halfmillimeter- 

 stora korn af ett ytterst starkt ljusbrytande och dubbelbrytande, mörkbrunt, något pleo- 

 kroitiskt mineral, hvilket närmast öfverensstämmer med rutil. En tvilling är äfven obser- 

 verad, men kornens formlöshet och mineralets något afvikande utseende göra bestämningen 

 osäker. Muskovitindividerna visa sig här och der genomväxta af fibrolit i små bundtar. 

 Det förefaller, som om bergarten skulle kunna hålla 50 procent muskovit, och dess här- 

 igenom visade härstamning från ett alkalifattigt sediment framhäfves ytterligare genom den 

 lilla fibrolithalten. — Liknande bergarter från Skärsnäshalfön hafva af De Geee i dag- 

 böcker kallats »glimmerögonglimmerskiffer», ett mycket betecknande namn, som dock icke får 



