90 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFÄLTET. 



8. Gneisen vester om glimmerkvartsitlagret. 



Under hänvisning till hvad som blifvit sagdt i inledningen och vid behandlingen af 

 graniterna (p. 16 — 18) vill jag här erinra om, att enligt De Geers framställning i »Vestanå- 

 konglomeratet» öfverlagras glimmerkvartsitlagret konformt af de vester om detsamma upp- 

 trädande »Klagstorpsskiffrarna» i söder, resp. »Dynebodagneisen» i norr, hvilka uppfattas 

 såsom ekvivalenta. I »Bäckaskog» sammanföras dessa och betecknas i öfverensstämmelse 

 med hvad som skett på angränsande kartblad såsom »jerngneis», utgörande den omedelbara 

 fortsättningen af vestra Sveriges stora jerngneisornråde. * 



Det har redan visats att »Dynebodagneisen» icke är en genetiskt enhetlig bergart, 

 utan består af tvenne skilda bergarter, af hvilka dock den ena med all sannolikhet kunnat 

 betecknas såsom en starkt tryckfö rändrad facies af den småkorniga graniten, medan den 

 andra bergarten är samma gneis, som tillsammans med »dioritskiffern» utgör »Klagstorps- 

 skiffrarna». Vi gå nu att närmare studera densamma. 



Gneisen på andra sidan om amfiboliten V. om Näsums kyrka, i den häll, som på 

 »Bäckaskog» har stupningstecknet 85°, är en temligen ljust grå bergart med talrika små 

 glänsande biotitfjäll och här och der några millimeter stora fältspatkorn. I snitt visar den 

 sig hafva de förut skildrade hornblendefria gneisernas mineralsammansättning och struktur. 

 Den för brun biotit, sparsamt muskovit, mycket sparsamt epidot med ortitkärnor, dess- 

 utom malm och apatit, men icke titanit, samt vidare plagioklas, mikroklin och kvarts. 

 Bergartens struktur är en hornfelsstruktur. Plagioklasen förekommer i väl markerade 

 större fältspatanhopningar med polygonal struktur och dubbelt eller flerdubbelt större korn- 

 storlek än utanföre. Här och der ses ett större korn af mikroklin eller kvarts. Bergarten 

 är icke mycket pressad: kvartsen visar endast lindrigt undulerande utsläckning. 



Andra prof från ungefär samma ställe visa makroskopiskt en nästan tät textur, men 

 här och der ses större fältspater och linsformiga kvartskorn, samt derjemte en strängt 

 parallelanordnad glimmer. Bergarten visar samma kvalitativa mineralsammansättning som 

 den föregående, men med rikligare biotit, malm, epidot och sinåmineral. Här och der 

 finnas stora skelett af muskovit. Grundmassans struktur är hornfelsens, men den är något 

 pressad. Väl markerade fältspatanhopningar saknas. Kvartsen uppträder såsom lång- 

 sträckta linser bestående af ett eller ett par temligen enhetliga korn, tydligen bildade under 

 tryckperioden. — Makroskopiskt öfverensstämmande med det först beskrifna, men ännu 

 glimmerrikare, är gneisen från hällen med pegmatitgången 1 km. N. om Klagstorp. 



På ömse sidor af vägen mellan Juteboda och Grönhult, omkr. 1,2 km. N. om Juteboda 

 äro på bladet »Bäckaskog» omedelbart vid kvartsitens gräns 4 hällar utmärkta såsom »hälle- 

 flintgneis». Af dessa äro enligt rekognoseringsk artan de begge närmast kvartsiten belägna 

 »hällehintgneis», medan de två längre mot SV. äro »mörk glimmerskiffer» (amfibolit?) Berg- 

 arten i de förstnämnda hällarna kan beskrifvas såsom en mycket finkornig gneis med fält- 



1 Enligt muntligt meddelande af De Gber anser han numera den utpräglade konformiteten till struktur 

 och bergartsgräns mellan glimmerkvartsiten och den vestra gneisen icke behöfva tyda på ursprunglig konkordans, 

 om det också fortfarande synes honom vanskligt att närmare uttala sig om huru de vestra gneiserna kommit i 

 sitt nuvarande läge, eller om deras bildningssätt öfver hufvud. 



