9ö BACKSTRÖM, VESTANAFALTET. 



Ett prof från Oppmannabergets midt är grofkornigare och har tydligare parallelstruk- 

 tur; större fältspater finnas och dessas genomgångsytor äro svagt böjda. Kvartsen visar 

 under mikroskopet börjande sönderpressning. Fältspaten är i dessa tre prof samma »tra- 

 diga» som i variteten från Ifön. 



En liknande, tydligen något mera pressad bergart förekommer 1,5 km. V. om 

 Arkelstorp station, men omedelbart invid denna har man en röd, medelkornig, fullt mass- 

 formig granit med lindrigt pressad kvarts, ytterst fintrådig fältspat, ingen sjelfständig 

 plagioklas. 



Vid Immelns strand, på udden 0,6 km. VSV. om St. Sandvik, förekommer likaledes 

 en röd, massformig bergart med »tradig fältspat». Den är något porfyrisk och obetydligt 

 pressad. 



Den bergart som anstår vid Immeln station är, i motsats till de föregående, rent 

 grå, men för öfrigt en fullt massformig, temligen grofkornig granit. Mineralsammansätt- 

 ningen af viker äfven från de föregående, i det utom en obetydligt pertitisk mikroklin, 

 oligoklas, kvarts, biotit, apatit och zirkon, jemväl titanit, magnetit och epidot ganska rik- 

 ligt förekomma, hvilka mineral icke iakttagits hos de förut beskrifna »granitgneiserna». 

 Strukturen är tydligt hypidiomorf, i det åldersföljden väl låter bestämma sig och kvartsen 

 uppträder såsom utfyllning. Kvartsen har här starkt undulerande utsläckning och större 

 korn visa sig sönderpressade. Äfven uppträda masklika gångar af kvarts i nybildad fält- 

 spat (»quarz vermiculé»), hvilken förekommer dels sjelfständigt, dels i de äldre fältspaternas 

 ytterkanter, ett fenomen, som ofta inställer sig hos bergarter på detta krossningsstadium. 



Af den nu lemnade beskrifningen framgår, att hos dessa bergarter i fråga om 

 pressfenomenens intensitet förekomma små variationer, hvilkas geografiska fördelning dock 

 är mycket oregelbunden, så att man icke skulle finna någon större regelmässighet hos de 

 linier som drogos genom de orter, der bergarterna visa sig ungefär lika mycket pressade. 

 De pressningar, af hvilka vi nu se vittnesbörd, hafva således endast haft lokal utbredning, 

 och öfverallt varit ganska lindriga. — Ett undantag får dock göras för trakten NV. om 

 Oppmanna kyrka, från hvilken ett såsom »Ögongneis» etiketteradt prof föreligger; detta 

 visar en bergart med stora sönderpressade mikroklinkorn, omslutna af en grundmassa med 

 denna för krossade bergarter så karakteristiska starka vexling i kornstorleken hos de in- 

 gående ljusa mineralen. Denna grundmassa består af kvarts, mikroklin, plagioklas, grön 

 biotit, muskovit, riklig epidot, magnetit, mycket titanit. 



Om starka pressfenomen äro undantag i trakterna vester om Ifösjön, så äro de der- 

 emot regel i trakten norr derom, närmare kvartsitlagret. En god representant för berg- 

 arterna här är granitgneisen 1 km. NO. om Esperyd i Vånga socken. Makroskopiskt 

 är den rödaktig genom starkt förherrskande af röd kalifältspat i rätt stora kristaller med 

 böjda eller knäckta genomgångsytor, derjemte finnes litet grå plagioklas. Af kvarts ser 

 man intet, emedan denna är sammanknådad ined glimmern till mörka band, hvilka smyga 

 sig kring fältspatkornen. Under mikroskopet ser man alla mineralbeståndsdelarna vara sönder- 

 pressade, de stora mikroklinkornen äro söndertryckta till stora bitar, skilda åt genom en smal 

 pulverzon, plagioklasen, starkare omvandlad, är likaledes knäckt och visar böjda tvilling- 

 lameller, kvartsen, sprödare än fältspaterna, är som alltid ännu starkare sönderpressad och 

 förekommer nu såsom aggregat af optiskt homogena småkorn, stundom omgifvande ett 



