102 BÄCKSTRÖM, VESTANÅFAXTET. 



förmodar — att »granitgneisen» är en yngre granit, som mot kanterna innesluter skikt och 

 linser af områdets vanliga gneis, måste man finna en förklaring öfver att icke granitgneisen 

 utöfvat någon märkbar kontaktmetainorf inverkan på hällefiintgneisen, som i områdets södra 

 del kommer nära densamma. Men härför behöfves icke någon ny hypotes: redan i »Vestanå- 

 konglomeratet» har De Geer uttalat den förmodan, att granitgneisen blifvit pressad upp 

 öfver skiffrarna, och jag har i detta arbete sökt göra sannolikt, att glimmerkvartsitlagret 

 och hällefiintgneisen bilda den innersta delen af ett djupt nedpressadt veck, och att de på 

 vestra sidan af glimmerkvartsitlagret uppträdande Klagstorps- och Dynebodagneiserna 

 blifvit pressade uppåt i förhällande till detta. Granitgneisen representerar derför en 

 mycket djupare nivå än hällefiintgneisen och deras nuvarande sammanförande är en pro- 

 dukt af senare tektoniska rörelser. 



11. Gneiserna inom nordöstra delen af kartbladet Glimåkra». 



Vi gå nu att kasta en blick på de bergarter, som förekomma närmast norr om de 

 förut behandlade. Trakten är här ytterst jordtäckt och hällar sällsynta. En detaljunder- 

 sökning af området låter sig derför icke göra, dock kan en öfversigt af de bergarter, som 

 förekomma i områdets gränser, tjena till att antingen närmare afgränsa detsamma genom 

 att visa att bildningar af helt annan karaktär nu vidtaga, eller också påvisa att samma 

 eller ungefärligen samma karaktärer fortsätta att beherrska de uppträdande bergarterna. 



Det visar sig att väsentligen tvenne gneistyper här förekomma, af hvilka den ena 

 tjenar till att begränsa de förut undersökta gneisernas område, den andra deremot visar 

 en viss öfverensstämmelse med dessa. 



Inom det undersökta områdets nordvestra del, i östra delen af Örkeneds socken i 

 Skåne samt nordvestligaste delen af Jemshögs socken i Blekinge, förekommer en gneis af 

 starkt utprägiadt röd färg. Här, liksom så ofta på andra ställen, markerar den starka 

 röda färgen en från de på alla sidor omgifvande grå gneiserna petrografiskt och genetiskt 

 vidt skild bergart. Vi vilja i det följande beteckna denna röda gneis såsom »Örsjö- 

 gneisen» efter den inom dess område belägna örsjön. 



I denna trakt äro blottade hällar ytterst sparsamma, och det är derför svårt att 

 närmare afgränsa den röda Örsjö-gneisens område. Efter de insamlade stufferna, jemförda 

 med Dusens rekognoseringskarta, skulle dess vestra gräns sträcka sig från trakten närmast 

 NO om Rörvik (Immelns nordspets), öster om Flygöl och Olagöl upp till Ubbasjön. Dess 

 östligaste typiska representant anstår l h km. NV. om L. Harsjön i NV. -spetsen af Jems- 

 högs socken. Möjligen går gränsen härifrån mot S., omslutande de under graniterna (p. 

 20) beskrifna hällarna med starkt tryckförändrade bergarter 1 . / 2 km. NV. om Buskagölen, 

 och sedan norr om Skäravattnet äter till trakten af Rörvik. Det lilla området af be- 

 slägtade bergarter på Harudden är vid St. Nyteboda skildt från hufvudområdet genom 

 en smal remsa af vanlig grå gneis. : 



1 Då för uppdragandet af den röda gneisens gränser i denna ytterst starkt jordtäckta terräng hvarje 

 ställe, der berggrunden går i dagen, har sitt intresse, må här anföras, att, enligt rekognoseringskartorna, de på 

 kartbladet »Grlimåkra» mellan Kroksjön och St. Nyteboda vid vägen genom korrekturfel såsom mossar betecknade 

 7 små konturerna ä.ro hällar af grå gneis, medan de 4 små mossarna vid Ubbasjöns sydöstra strand äro hällar 

 af röd gneis. 



