KdNlll.. SV. VKT. AkADKMN.X.s 1 1 A M 11,1 M I A I!. KWh 



29. n:o 4. ill 



[nom den omstående öfversigtskartans östra, större de] är skiktställningen i allmänhél 

 ganska Hack. Flerestades ligga skikten horizohtall och störningar af 10° L5°~20° arö 

 icke ovanliga. De1 ar här, aär man ser dem ofvanifr&ri ,' som* granitmassiven hafvarundad, 

 oregelbunden form och afskäTa gneisens skikt, ånnal blir förhållandel inom den väst- 

 ligaste delen af Oinrådel (se äfven kartan Tafl. 1), der slak1.Klallnin.2en arbranl stupande; 



oéh det sniii vi se genom granil och gneis mera är et1 profilsnitt. [nöm detta område här 

 I >i skx aldrig funnil graniten afskära gneisens skikt (jfr. p. 7). Den allmänna ungefär 

 nord-sydliga strykningen motsvaras af en nord-sydlig längdutstr&Cknirig hos granitmassiveh, 

 åfvensom af utlöpare från dem i samma riktning. De smärre gneispartier; som å alla 

 sidor synas vara omslutna af granit, hafva dock de omgifvande gneisérnas skiktställning, 

 sanunanhänga således möjligen med denna. Flere småförckomster af granit finnas midt i 

 gneisen såsom V. om I,. Furegöl, SSO. och NNV. om Köpparesjön, de tryckförändrade 

 graniterna oräknade. — Bland detaljexempel på kontaktförhållandena må anföras ett. Det 

 angifves från den häll, som på »Glimåkra» har stupningstecken midt inne i granitmassivet SO. 

 om Rudesjön — en lång smal häll med längdutsträckning i N. — S. och bestående af gneis med 

 strykning N. 0° — 10° V. — att granit uppträder i hällens vestra och sydöstra sida. — Af Dusens 

 observationer synes derför med all tydlighet framgå, att graniten inom denna del af om- 

 rådet uppträder intrusivt, såsom mellan gneisens skikter injicerade, större och mindre par- 

 tier. Enligt min uppfattning skulle möjligen detta resultat kunna öfVérföras till de österut 

 och sannolikt på lägre nivå i gneisen uppträdande granitmassiven, och alla de talrika ble- 

 kingska yngre granitmassiven skulle således vara i gneisen på olika nivåer och vid olika 

 tider injicerade partier, således laccoliter och icke genom gneisen uppstickande batoliter. 

 Detta är tydligt i vester, der skikten äro starkt uppresta, men österut, der skiktställ- 

 ningen är mera flack, är granitmassivens laecolitnatur mindre tydlig, om än en under- 

 sökning möjligen skulle kunna skaffa fullgiltiga bevis för att så äfven här vore fallet. Ä 

 andra sidan kunde det ju tänkas att undersökningen kunde gifva till resultat att de på 

 djupare nivå förekommande granitmassiven vore batoliter. Berggrunden är i Blekinges 

 kusttrakter så pass väl blottad, att en lösning af denna fråga sannolikt skulle kunna 

 ernås. I hvilkendera riktningen resultatet än skulle komma att gå, vore det ett viktigt bi- 

 drag till en fråga af stort allmänt geologiskt intresse, och det är för att fästa uppmärk- 

 samheten härpå, som jag här upptagit denna fråga till behandling, oaktadt det hittills 

 föreliggande observationsmaterialet är otillräckligt. 



Skiss af Vestanåfältets geologiska utvecklingshistoria. 1 



Mot slutet af den tid, som man i Sverige och Finland företrädesvis plägat kalla 

 den arkaiska tiden eller urbergets tid, utvecklades på en mängd ställen öfver hela Sverige, 

 från Ryssberget i söder till Kirunavara i norr, en liflig vulkanisk verksamhet, genom 

 hvilken enorma kvantiteter af vulkaniska ytbergarter, lavor och tuffer, bragtes i dagen. 

 Den bergart, som företrädesvis kom till utbrott, var kvartsporfyr, dock fattas ingalunda 

 såväl syenitporfyriska som porfyritiska afarter. Basiska eruptiver från denna period finnas 



1 Detta slutkapitel afser att gifva en öfversigtlig bild af Vestanåfältets äldre historia, sådan jag för när- 

 varande tänker mig densamma, och innehåller derför mycket, som förut sagts med stor reservation. 



