20 PETTERSSON OCH EKMAN, DE HYDROGRAFISKA FÖRANDE- INOM NORD- OCH ÖSTERSJÖN. 



något högre temperatur, orakr. 8° C. Djupvattnets beskaffenhet i Öresundsrännans djupaste 

 delar är okändt, emedan bestämningar felas i Dxin 3 från större djup än 18 m. 



Ofvanom det kalla nedersta bottenlagret träffar man det sydliga bankvattnet med 

 dess höga temperatur och låga qväfvehalt. Dess mäktighet och utbredning intill djupa 

 rännans slut S. om Anholt hafva vi här utförligt beskrifvit och sökt återgifva i sektio- 

 nerna å pl. IV och kartan å pl. III. Att afgöra, huru långt söder om Anholt bankvatten- 

 strömmen hunnit intränga till den 1 Aug. är omöjligt, enär man blott har vattnets tem- 

 peratur att rätta sig efter. Den synes hafva i ett tiinrit lager trängt upp på södra Katte- 

 gatsplatån ofvanom nordsjövattnet i bottenrännorna och under det baltiska ytlagret. En 

 gren deraf har troligen trängt in till fördjupningen vid Fornaes, men ovisst är, huruvida 

 den letat sig väg dit öfver Aarshusplatån, följande några bottenrännor från La?sö ränna, 

 eller kommit dit från Anholtstrakten. En annan gren af bankvattenströmmen synes hafva 

 hunnit in uti Öresunds djupa ränna, der temperaturen i stationen D xlI i 3 vid 18 m. djup 

 fanns = 15,8 C. x ) Detta är af intresse, emedan, såsom straxt skall visas, höstsillfisket i 

 Kattegat inträffar straxt efter det sydliga bankvattnets inflöde och man äfven vid Kullen 

 och i Öresund har ett dylikt fiske. 



In uti vestra Östersjön synes bankvattenströmmen ännu vid denna tid icke hafva 

 trängt. Den är emellertid på väg dit och skall under de följande månaderna blanda sig 

 med dess vattenlager och sätta sin prägel på djupvattnet i hela vestra Östersjön, åt h vilket 

 det förlänar en för årstiden mycket hög temperatur. Vid beskrifningen af situationen i 

 November samma år skola vi få tillfälle att med all tydlighet påvisa, hvilka verkningar 

 bankvattenströmmen under hösten utöfvar på vestra Östersjöns djupvatten. 



Denna bankvattenström har sina egna planktonformer och medför för hela Kattegat 

 och vestra Östersjön högst märkliga förändringar i faunistiskt och biologiskt afseende. 2 ) 



Det återstår nu att undersöka utbredningen i Skagerack af den gren af bankvatten- 

 strömmen som följer svenska kusten, efter hvad spåret i ytan å kartan å pl. III visar. 



Såsom den nämda ytformationen utvisar, sätter underströmmen af bankvatten rätt 

 öfver mot svenska kusten och klyfver sig midt för Kattegatsmynningen i den stora syd- 

 liga grenen, hvars bana vi i det föregående följt inåt Kattegat, och en annan nordligt 

 gående gren. Denna senare strömgren förblir under sitt lopp äfvenledes en underström, 

 dold af det baltiska ytlagret. Den påträffar utefter den svenska kustbanken äldre vatten- 

 lager af samma slag (bankvatten af 32 & 33 °/oo), hvilka den undantränger. Vi lemna 

 alldeles derhän, om detta äldre bankvatten är en rest af det stora inflödet under före- 

 gående vinter, eller om det är en senare uppkommen blandningsprodukt. Vi fästa oss 

 emellertid vid några egenskaper hos detsamma, hvarigenom det skiljer sig från det nya 

 sydliga bankvattnet, som vi den 1 Aug. 1893 funno vara under inströmning. Det äldre 

 bankvattnet har lägre temperatur och högre qväfvehalt samt mindre syreprocent än det 

 nj^a — egenskaper, hvilka härröra deraf, att det under sommaren varit ett undervattens- 

 lager, under det att det sydliga bankvattnet ankommer från södra Nordsjön uppvärindt 



*) Salthalten (areometriskt bestämd) uppgifves till 31,3 °/ 00 - Från de djupare nivåerna har man inga 

 uppgifter. 



2 ) Se derom Heincke och M^BIUS: Die Fische d. Ostsee samt vår i Grunddragen gifna förklaring öfver 



nord- och syd-fiskarnes periodiska uppträdande i vestra Östersjön. 



