>Ni;i.. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAT 



29. no 5. 37 



skedde en billbakaströmning nmi Skagerack och Östersjön af del kontinentala kustvattDel 

 i Nordatlanten (bankvattnet), bvilkel vid denna årstid är ganska panni tillfölje af som- 

 marens inflytande. Första inströmningen (del sydliga bankvattnet) egde rum utefter Jut- 

 lands nordvestra kusl i form af en underström, som i nivån mellan det baltiska vtvattnel 

 och 34-vattne1 gick emol svenska kusten men redan utanför densamma i midten af Katte- 

 gatsmynningen delade sig i en nordlig och en sydlig strömgren, hvaraf den senare ingick 

 genom Kattegat, medförande varmt djupvatten i denna hafsdel liksom i sunden och vestra 

 Östersjön under hela hösten intill årets slut. I detta bankvatten egde drifgarnssillliske 

 rum mellan Anholt och Vinga. under tiden frän 1 (i Aug. till 16 Oktober (sillfiskets första 

 fas). Det sydliga bankvattnet medförde neritisk plankton och djur, hvilka förekomma i 

 södra Nordsjön, Kanalen, Biscayaviken och Irländska sjön o. s. v. Under September, 

 Oktober, November, aftog baltiska strömmen alltmer, samtidigt med att inströmningen af 

 bankvatten ökades. Detta- skedde på det sätt, att strömtrådar från nordligare delar af 

 Nordsjön indrogos i Skagerack. Bankvattnet började, allteftersom det baltiska vattnet 

 aftog derigenom att det bortfördes och uppblandades med bankvattnet (deraf de med 

 gulröd och ljusgrön färg utlagda areorna i ytkartorna från September — 30, 31 och 

 delvis äfven 32 °/oo), att uppträda såsom ytlager i Skagerack, och dess inflöde utefter 

 norska rännan representeras å ytk artan från November af den breda, med grönt utlagda 

 area som, täckande hela norska rännans bredd, sträcker sig in öfver Skagerack. Detta 

 betecknade epoken för det nordliga bankvattnets inflöde, hvilket kulminerade med No- 

 vember och dereftcr sjmes hafva af tagit. Detta nordliga bankvattenflöde sträckte sig 1893 

 icke sydligare än till Skagerack och gick icke förbi Skageracks mynning till södra Nord- 

 sjön, hvilket visar sig å ytkartorna derigenom att de sydliga strömtrådarne utmed Jut- 

 lands nordvestra kust fattas. Denna bankvattensström gick rätt på Bohusläns kust, der 

 dess mest typiska salthalt, temperatur och plankton återfanns 12 mil vester om Lysekil 

 (station A X v)- Såsom underström inträngde det med relativt hög nivå öfver kustbanken 

 i hela dess utsträckning och i alla fjordar medförande ett rikligt vintersillfiske med vadar 

 och sättgarn, hvilket från midten af November var fullt utveckladt (sillfiskets andra fas). 

 Den plankton som ' fanns uti bankvattnet, var dels neritisk s. k. didymus-plankton, 

 hvars diatomaceer rikligt uppträdde i y tvätt net vid A X v> dels rent oceanisk plankton af 

 s. k. tricho-typen, hvilka med stor sannolikhet antagas härstamma från vestra Atlanten. 

 Frågan hvarifrån dessa former kommit finner sin förklaring, om man tager i betraktande 

 de förändringar, hvilka samtidigt med bankvattnets inströmmande i ytan egt rum i Ska- 

 geracks undre lager. Här har 35-vattnet sänkt sin nivå, hvilken under sommartiden stått 

 högt, och samtidigt med att 35-vattnet sålunda dragit sig tillbaka har inströmning af nytt 

 34- vatten af högre temperatur (8° — 9° — 10°) än det som fanns under sommaren egt rum. 

 Detta 34-vatten, som under hösten inkommit, medförande Skageracks värmemaximum för 

 de följande vintermånaderna, hafva vi lyckats spåra på dess väg öfver norra nordsjö- 

 platån så långt som till trakten öster om Shetland. Det var af dess egenskaper att döma 

 ett inflöde af vestra Atlantens ytvatten, hvilket vid denna årstid synes genombryta golf- 

 strömsgrenarne och intränga i Skagerack och Nordsjön öfver norra nordsjöplatån antingen 

 såsom underström (Nov. 1893 pl. VII) eller såsom ytström (Nov. 1894 pl. VIII). 34- 

 vattnets inströmning; fortfor under de egentliga vintermånaderna, under det bankvattnet 



