46 PETTERSSON OCH EKMAN, DE HYDROGRAFISKA FÖRÄNDR. INOM NORD- OCH ÖSTERSJÖN. 



det hafva absorberat sin gasaalt vid 4°, 6 C. Syrehalten var något nedsatt *) (5,99 cc. 

 motsvarande 30,9 % syre). Det kan vara af intresse att jemföra vattnets beskaffenhet 

 den 18 Febr. 1896 med förhållandena på samma ställe i hafvet d. 14 Febr. 1890, då 

 äfvenledes ett utmärkt tillfälle till noggrant bestämmande af dess egenskaper erbjöd sig. 



Stationen S V ni- 

 Long. 9° 43' 35", Lat. 58° 28' 50". 

 Djup. Temp. Salt °oo. N 2 cc. O, cc. 2 %. C0 2 . Tid. 



605 m. . . . 5°,io (N. Z.) 35, is 12,54 5,20 29,31 48,37 18 14 /290 



612 



|S' 79 Å!Hm 35,24 13,41 5,99 30,90 18 18 /296 



(5 ,s (N. Z.) 



Dessa lödningar visa, att bottenlagret i Skagerack äfven på de största djup är 

 underkastadt förändringar, och att ingen stagnation der inträder, såsom fallet är i de 

 innersta bassinerna på Östersjöområdet. Den låga absorbtionstemperaturen 4°,e hos vattnet 

 vittnar om, att det såsom ytvatten i Nordhafvet eller i norra Nordsjön vintertiden afkylts 

 och aflemnat sitt värme åt atmosfären och derefter genom vertikalcirkulationen kommit 

 att tillhöra bottenströmmen. 



1 ) Kring vattenhemtaren både vid sista lödningen snärjt sig tvenne vackra exemplar af Kophobelemnon, 

 hvilket visar att bottnen i Skageracks största djup innehåller ett rikt djurlif. 



