KONGL. sv. VET. AKADEMrENS HANDLINGAR. BAND 29. N:0 5. I'.l 



normala, och tvärsektionerna lem na Bamma totalbild som ytkartorna, nemligen: atl del 

 hydrografiska (illst&ndel i Decemher 1896 vida mer liknar tillståndei under sensommaren 

 ejler hösten (jeraför t. ex. Septeraberkartan å pl. V) an del normala vintertillståndet, 

 sådant det framträder i ytkartan lur Nov. L893 eller Febr. L896 m. II. 



Då nu de underliggande saltare vattenlagren, .'i.')- och 34-vattnet, öfveralb höja sig 

 till en ovanligl hög nivå invid svenska kusten, och samtidigt ytlagret derstädes förtunnas, 

 kommer det intermediära lagret, bankvattnet, ;iii äfvenledes intaga, en hög nivå, men blir 

 tillika ytterligt tunnl invid kusten och uti Skageracks fjordar. Fig. 17 å pl. XII] ådaga- 

 lägger detta på det tydligaste. Bankvattenslagret vid Grullmarf jordens tröskel hade t. ex. 

 följande mäktighet : 



Den 22 December 1891 30 meter (från 23 m. till 53 m.) 



13 November 1893 30 » ( » 23 » » 53 » ) 



» 13 Februari 1896 30 » ( » 18 » » 48 » ) 



» 20 Februari 1896 23 » ( » 22 » » 45 » ) 



» 17 December 1896 7 » ( » 8 » » 15 » ) 



Bankvattnet, hvilket eljest under vintern brukar stå an mot kustbanken med en 

 mäktighet af 30 meter och derutöfver, var i Dec. 1896 reduceradt till 1 U eller Vs af sin 

 vanliga mäktighet, men befanns samtidigt Upplyftadt närmare ytan än eljest, tillfölje af 

 34- och 35-vattenlagrens oerhörda uppdrift. Denna Uppdrift eller insugning af salt ocea- 

 niskt vatten hav vållat, att 35-vatten, som eljest endast i sällsynta fall inkommer i Katte- 

 gats djupa ränna, under vintern 1896 — 97 fylde denna ränna från botten ända till 42 

 meter under ytan (se tvärsnittet fig. 21, hvilket bör jemföras med tvärsnittet D r å pl. IV 

 från samma linie i Nov. 1893). 



Orsaken till denna ovanliga uppdrift af 35- och 34-vatten mot Skageracks östra 

 kustbank och dess inre fjordar samt Kattegatsrännan är i första hand att söka uti de 

 ostliga vindarne, som med ovanligt stor freqvens rådde hela hösten och vintern endast 

 afbrutna af några vestliga stormar. De undre lagrens uppdrift är en reaktionsverkan af 

 den utströmning, som dessa vindar vållat hos Skageracks ytvatten. Dessa vindar, som 

 skulle befordrat vattenömsningen i ytan genom att drifva det baltiska ytlagret vesterut, 

 och som verkligen i December aflägsnade detsamma ett stycke från kusten i trakten af 

 Fjellbåckä och Väderöäriie (se ytkartan å pl. XII), hafva emellertid haft äfven en annan 

 verkan, hvilken motverkat vattenömsningen, nemligen att hindra det nya ytvattnet, bank- 

 vattnet, som vid hösttiden skulle intränga i Skagerack och intaga sin plats såsom ytlager 

 derstädes, från att nalkas svenska kusten. Det har så sent på året som i December ej 

 kunnat intränga längre än i Skageracksmynningen till linien Skagen — Kristiansand såsom 

 ytlager. Här har det mött det baltiska ytvattnet, hvaraf uppstått den på ytkartan an- 

 gifna vidsträckta arean af blandningsvatten närmast Norges kust. Såväl det utifrån kom- 

 mande bankvattnets som det inifrån Skagerack af vindarne utdrifna baltiska vattenlagrets 

 mäktighet är störst i mellersta delen af Skagerack, der de båda vattenslagen mötas. När- 

 mare svenska kusten blifva båda allt tunnare. Bankvattnet har nemligen ingått såsom en 

 tunn reaktionsström under det baltiska vattnet mot kusten. Emellan det till ovanlig nivå 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 29. N:o 5. '' 7 



