58 PETTERSSON OCH EKMAN. DE HYDROGRAFISKA FÖRÄNDR. INOM NORD- OCH ÖSTERSJÖN. 



att i allmänna drag redogöra för hela den hydrografiska formationen af vattenlagren i 

 Östersjön på grund af djuplodningarnes resultat vid dessa stationer. 



Östersjöns tillstånd är nemligen i hydrografiskt afseende vida stabilare än Kattegats 

 och Skageracks, och den egendomliga kilformiga formation, som är utmärkande för alla 

 dess vattenlager, gör att hvarje isohalin anträffas på olika djup uti flera af de nämda 

 stationerna (jemför den svenska exp. 1877 pl. XIII). Detta gör det möjligt att följa 

 gången af de förändringar, som träffa Östersjön från ett år eller en årstid till en annan, 

 genom att tid efter annan upprepa djuplodningarne vid dessa nu nämda stationer.» 



Då man alltså kan hålla reda på Östersjöns tillstånd och förändringar genom några 

 få djuplodningar, synes det vara en lätt uppgift, att år efter år och från en årstid till en 

 annan följa dessa förändringar, hvilka synas hafva en mycket stor betydelse ej blott för 

 hydrografien utan äfven för insigten uti de vexlingar, som inträffa i vårt lands klimatiska 

 förhållanden. 1 ) Det har emellertid icke varit möjligt för oss att disponera öfver sjövärdiga 

 fartyg, som under alla årstider kunnat utgå till dessa observationspunkter för att samtidigt 

 utföra djuplodningarne. För det som vi härvidlag kunnat uträtta hafva vi att tacka det 

 bistånd som lemnats af Kongl. Flottan och Lotsverket samt Sjökarte verket. Då det emel- 

 lertid visade sig omöjligt att erhålla tillfälle till regelbundet återkommande observationer 

 under alla årstider, hafva vi med största tacksamhet antagit det erbjudande af samarbete, 

 som professor O. Krummel i Kiel redan vid början af den internationella undersökningen 

 i Maj 1893 framstälde till oss, enligt hvilket professor Krummel ombord å tyska örlogs- 

 fartyg skulle utföra djuplodningar i vestra och södra Östersjön, så vidt möjligt vid de 

 tidpunkter, då våra egna undersökningar utfördes. Dessa termiusclagar hade den svenska 

 kommissionen liksom de engelska och norska deltagarne i det internationella arbetet 

 bestämt i enlighet med den danska kommissionens beslut till d. 1 Maj, 1 Aug., 1 Nov. 

 och 1 Febr. Vår afsigt med denna öfverenskommelse var, att genom sammanställning af 

 observationerna på Nordsjöns och Atlantens område med de samtidiga danska iakttagelserna 

 i Kattegat och sunden kunna studera Östersjöns hydrografi i dess sammanhang med 

 oceanens. Den Ekmanska undersökningen 1877 hade nemligen lemnat en bild af vatten- 

 cirkulationen mellan Nordsjön och Östersjön, som antydde, att vattenutbytet upprätthölls 

 genom en ständigt utgående ytström från Östersjöns sida och en intermittent underström 

 genom Kattegat och Stora Belt och vestra Östersjön, hvilken inuti Östersjöns stora vatten- 

 bassiner hade ett så långsamt förlopp, att vattnet i dessa stora fördjupningar syntes vara 

 stadt i stagnation. De djuplodningar, som en af oss hade utfört hösten 1891 i Östersjöns 

 djupaste håla öster om Landsort (Ekmans st. 94), hade bekräftat denna förmodan och 

 stegrat vårt intresse för en fullständig utredning af vattenombytet i Östersjöns alla djup- 

 bassiner och dess beroende af underströmmen från Kattegat. A andra sidan hade våra 

 egna iakttagelser, som nedlagts i Grundlinierna, ådagalagt, att Skageracks vattenlager 

 äro underkastade en genomgripande periodisk vexling med årstiderna. Vår afsigt var, 

 att genom sammanbindning af observationsnätet i Nordsjön och Östersjön med de 

 danska terminsiakttagelserna vinna upplysning i några frågor, hvaraf följande här må 

 omnämnas. 



l ) Se härom O. PETTERSSON : Om möjligheten af väderlrksfurntsägelser fur längre tid i K. L. Ak:s tidskrift. 



