60 PETTERSSON OCH EKMAN, DE HYDROGRAFISKA FÖRÄNDR. INOM NORD- OCH ÖSTERSJÖN. 



Östersjön. Pl. XIV innehåller en ytkarta och en längdprofil af Östersjön, som repre- 

 senterar vattenlagrens fördelning efter salthalt sommaren 1 ) 1877. PL XV innehåller 

 sammanställningar af senare djuplodningar, hvaraf man kan erhålla en allmän öfver- 

 blick af de förändringar Östersjön är underkastad. Så ger längdsektionen från 1893 

 å pl. XV en öfversigt af djuplodningarnes resultat under 1893 och den under stående 

 sektionen öfver förhållandena 1894. ' Den sistnämda är helt och hållet utlagd efter Krummels, 

 den förra efter den svenska kommissionens iakttagelser. 2 ) Det allmänna intrycket af en jem- 

 förelse mellan de 3 sektionerna är, att Östersjöns tillstånd i afseende på salthalt och vatten- 

 lagrens inbördes situation håller sig ganska likformigt under olika år och årstider. Det är 

 detta förhållande som gör att vi kunnat i en enda sektion förena lödningar från så olika tider 

 af året. Temperaturfördelningen skulle icke kunnat representeras å en enda sektion på 

 liknande sätt. Derför hafva vi tillika uppritat temperaturdiagram, som återgifva resultatet af 

 lodningarne vid de djupaste stationerna under olika tider af året. Iakttagelserna äro gjorda 

 af O. Krummel, Makaroff (se 2:dra kolumnen af stat. 96 å pl. XV) och af vår kommission. 

 I stället för att här ingå på en förnyad diskussion af detta material vilja vi i korthet 

 undersöka, i hvad mån de frågor vi nyss framställt kunna anses besvarade genom de senare 

 årens undersökningar, och framhålla de luckor, som härvidlag återstå att fylla- 

 Ty vi måste erkänna, att de senare årens undersökningar af Östersjön (efter Ekman) 

 äro mycket sporadiska och att intrycket deraf framträder synnerligen skarpt, när man 

 söker att besvara de 3 första vigtiga frågorna. Vi hade hoppats, att det skulle blifva 

 möjligt att efter afslutandet af den internationella undersökningen 1893 — 94 uppdraga 

 profilen af underströmmen och ytströmmens genomskärning utefter hela den ränna i 

 hafsbotten, som leder ifrån Nordhafvet genom Skagerack och Kattegat in till den egentliga 

 Östersjöns innersta djupbassiner, och att dessa profiler skulle ådalagt naturen af vatten- 

 utbytet mellan verldshafvet och Östersjön i alla nivåer och under alla tider af året. 



Vi erkänna, att denna plan strandat i främsta rummet på, att vår kommission ej 

 egt tillräckliga resurser att under alla årstider samtidigt utföra undersökningen af alla 

 representativa ställen på Östersjöns område, och att äfven med den väsentliga hjelp, som 

 lemnats från tysk sida af professor Krummel, Östersjöns förändringar under åren och 

 årstiderna blifvit mycket ofullständigt kända. Antagligen skall det blifva en ganska svår 

 uppgift att vintertiden erhålla djuplodningar från öppna Östersjön, och likväl är denna 

 uppgift, såsom vi här skola visa, i högsta grad vigtig. Men skulden är ej ensamt på den 

 svenska kommissionens sida. Afven om vi lyckats erhålla djuplodningar å de stationer vi 

 nämnt på de bestämda terminsdagarne, skulle observationsnätet i Östersjön ändock ej kunnat 

 sammanbindas med det i Nordsjöomrädet, emedan den danska expeditionens resultat, hvad 

 salthalten beträffar, icke äro jemförbara med eller kunna sammanställas med våra och med 

 de norska af skäl som vi redan nämnt. Underströmmen, som är den vigtigaste faktorn i 

 vattenutbytet, kan ej med säkerhet följas i dess olika skeden. Hvad som i den vägen 

 kan utrönas genom en kritisk granskning af temperatur observationer o. s. v. hafva vi 



x ) Se F. L. Ekman: Den svenska hydrografiska expeditionen 1877. K. V. A:s Handl. Bd 25. N:o 1. 

 2 ) Se O, Pettersson; Bih. t, K. S, V. A:s Handl. Bd 19. Afd. II. N:o 4. 



