KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 29. N:o 5. 67 



Älven i Bottenhafvets djupbassin ar bottenvattnel bättre ventileradl än i den egenl 

 liga Östersjön. 1 ) 



Genom den föregående utredningen kunna äfven punkterna 5 och 6 anses besvarade- 

 Den nivå till hvilken vattnets temperatur i Östersjön bestämmes af atmosfärens inflytande 

 gönom convektion ofvanifrån ligger i egentliga Östersjön vid del djup der isohalinen för 

 3 " oi. framgår, i Ålands foaf bildas gränsen af 7 °/oo och i Bottenhafvd af 6 " nMSoha- 

 linen. Under dessa gränser dominerar underströmmen, hvilken i egentliga Östersjön 

 inkommer från Kattégal ocli \isai sig vara af imtermittent natur, hvarigenom en myckel 

 långsam vattencirkulation och delvis stagnation af bottenvattnel inträder i de djupaste 

 sänkningarne i hafsbotten, men i Ålands haf och i Bottenhafvet bestar af vinterytvatten 

 från den egentliga Östersjön. 



Vid den gräns, dit convektionen ofvanifrån nar under vintern, utbildar sig den 

 kalla region, som är känd från Ekmans undersökning såsom regionen för Östersjöns tem- 

 peraturminimum. Denna är i sjelfva verket ej annat än understa delen af det homogena 

 ytlagret, der de under vintern af kylda vattenpartiklar ne samla sig, medförande den luft de 

 i beröring med den kalla atmosfären upptagit ur densamma. 



tt. För att utreda frågan om den för ytvattnet i Östersjöns olika afdelningar karak- 

 teristiska plankton och dess vexlingar under olika årstider, vände sig den svenska kommis- 

 sionen till föreståndaren för Nautiskt-Meterologiska byrån, Kommendörkaptenen Malmberg, 

 med anhållan, att cheferna på 5 i Östersjön och Kattegat stationerade fyrskepp måtte 

 tillåtas att insamla några gånger hvarje månad under 2 års tid (1895 och 1896) plankton 

 ur ytvattnet med af kommissionen utlemnade redskap och efter uppgjord instruktion. Det 

 sålunda insamlade mycket vidlyftiga materialet, har sedermera bearbetats af Professor 

 P. T. Cleve på vegetabilisk och af D:r C. Aurivillius på animalisk plankton. I afseende 

 på resultaten af dessa undersökningar hänvisa vi till de derom utgifna specialarbetena. 



7. Uppkomsten af den baltiska strömmen sådan han uppträder i Skagerack genom 

 uppblandning af det utflödande östersjövattnet, som vid den egentliga Östersjöns trösklar 

 har omkring 8 — 10 °/oo salthalt, med det oceaniska vatten, som införes med underströmmen 

 i Kattegat, kan bäst studeras genom granskning af kartorna och profilerna i den danska 

 Beretningen. 



Man finner deraf, att blandningsvattnen i Kattegat uppstå genom friktionens verkan 

 mellan underström och ytström, särskildt vid kanterna och slutet af djuprännan, der 

 underströmmens vatten tvingas upp på platåerna, hvarest vågrörelsen på det ringa djupet 

 hopblandar ytvatten och bottenvatten till ett homogent (»homohalint») lager. Den danska 

 Beretningen visar, att der på dessa stora platåer, synnerligast i vestra Kattegat, t. ex- 

 Aarhus- och Aalborg-platån, under nästan alla årstider finnas vidsträckta »homohalina» 

 vattenlager af 15 — 25 °/oo salthalt, hvilket af förf., D:r Rördam, benämnas »Kattegatsvand». 

 Beteckningen »homohalint» måste likväl på Skageracks område tagas i en annan bemärkelse 

 än på Nordsjöns och Östersjöns. Intet af Kattegats vattenslag erbjuder exempel på hvad 

 D:r Rördam kallar en »Danestyp» i samma mening som t. ex. den egentliga Östersjöns 

 mäktiga ytlager (»Deckschicht»), som sträcker sig från Finska viken till Öresund med en 



x ) Se O. Pettersson: Bih. t. K. S. V. A:s Handl. Bd. 19. Afd. II. N-.o 4. 



