KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 11 
växt utan tvifvel är den väfnad, som i omförmälda hänseende bäst torde vara i behof 
af skydd. 
Artocarpus incisa L. fil. öfverensstämmer i de flesta afseenden med denna växt, 
från hvilken den med hänsyn till bladbyggnaden, såsom RICHTER (a. st. pag. 141) 
redan påvisat, skiljer sig genom sekretceller i svampparenchymet. Däremot saknar 
den de med ett brunt innehåll fyllda celler, som åtfölja kärlknippena hos föreg. art, 
hvarjämte palissadparenchymet utgöres af endast en cellrad. 
Litsea Noronhb2 Blume. 
Blad, stora, tämligen smala, men långa, tjocka och läderartade. 
Epidermis storcellig, utan klyföppningar på öfre ytan, hvars epidermisceller hafva 
en tjock, på ytan strimmig yttervägg och på tvärsnitt äro rektangulära och i allmänhet 
dubbelt så höga och något bredare än de undre epidermiscellerna, på ytsnitt i följd 
af de tjocka, något buktade mellanväggarne till omkretsen, som är något större än de 
undres, oregelbundna. Undre epidermiscellerna med tunnare och på ytan slät ytter- 
vägg och nästan raka mellanväggar, så att cellerna, sedda från ytan, äro mer eller 
mindre polygonala. Det är förenadt med stora svårigheter att erhålla en säker kän- 
nedom om klyföppningarnes byggnad. Sedda från ytan äro de glesa, mycket breda i 
förhållande till längden, fyllda med ett brunt innehåll. De celler, som tyckas vara 
slutceellerna, äro i tvärsnitt mycket stora såväl till höjd som bredd, liggande i jämn- 
höjd med epidermis, lägst bakåt mot tillgränsande epidermiscell och därifrån små- 
ningom blifvande högre mot springan, där de äro högst och utdragna 1 hvar sitt horn- 
lika, öfver ytan af epidermis höjda och ytterlister liknande utskott, bredast inåt och 
med rak (ej hvälfd) innanvägg. Men dessa tyckas vara biceller, vid hvilkas bas de 
små, upprätta, smala, uppåt tillspetsade slutcellerna hafva sin plats. Undre epidermis 
förstärkt med ett tunnväggigt och något mer storcelligt hypoderma. 
Palissadparenchymet mellan de större, tvärsnittets hela höjd upptagande kärl- 
kpippena utgör ungefär '/.—'/s af hela mesophyllets höjd och bildar en enkel rad af 
tunnväggiga, höga och smala, uppåt vidgade och där tätt hopstående, men nedåt af- 
smalnande, i tvärsnitt runda och af mellanrum åtskilda celler, hvilkas undre, ofta 
åtskilda ändar skjuta fritt in i luftkamrarne och hvilkas höjd är ungefär 8-—10 gånger 
större än deras största bredd. På ytsnitt genom öfre delen af palissadväfnaden stå 
cellerna tätt tillsammans, äro polygonala eller fyrkantiga, och så stora, att hvarje öfre 
epidermiscell endast förmår täcka 3—4 palissadeeller. I denna väfnad förekomma 
sekretceller, som äro af samma höjd som palissadeellerna, men betydligt vidare, och 
sannolikt äro oljeceller, men ej slemceller, hvilka enligt BLENK (a. st. pag. 364) före- 
komma hos andra arter af samma släkte. 
Svampparenchymet är utomordentligt lakunöst och erinrar i hög grad om samma 
väfnad i bladen ai Artocarpus integrifolia L. Hvart och ett mellanrum emellan 
de genomgående kärlknippena förefaller nämligen på tunna tvärsnitt som ett enda 
luftrum, i hvilket endast enstaka celler eller cellfragment förefinnas. På något tjoc- 
kare snitt finner man emellertid, att dessa kaviteter genomkorsas 1 alla riktningar af 
