KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 118) 
glandler, som erinra om dem hos Laguncularia racemosa Gertn. (F. ARBSCHOUG, 
II, s. 64), ehuru såväl kärlknippen som epitel saknas under den förras glandler. 
De äro fyllda med ett grumligt innehåll, hvarigenom deras inre byggnad helt och 
hållet döljes". De föga talrika klyföppningarne, sedda från ytan, XXIV, 14, stora, 
bredt ovala, utan biceller; deras slutceller stående i jämnmhöjd med epidermis, upprätta, 
i tvärsnitt rundade, tunnväggiga och med stor, rundad hålighet, försedda med korta, 
något uppåt och framåt riktade ytterlister och mycket små, framåt riktade innanlister. 
Palissadparenchymet skarpt begränsadt mot svampväfnaden, XXIV, 9, uppta- 
"Is eller nära '/» af mesophyllets höjd och bestående af tvänne rader tätt hop- 
stående, höga, tämligen smala, ej regelbundet cylindriska och merendels septerade, i 
tvärsnitt, XXTIV, 11, runda celler, af hvilka de i den öfre raden äro något högre än 
i den undre. Hvarje öfre epidermiscell täcker 3—14 sådana celler. Mellan palissad- 
cellerna i båda raderna finnas enstaka, på tvärsnitt genom bladet ovala, upprätt stå- 
ende celler, som föra raphider, XXIV, 9, jämte ett grumligt innehåll. 
Svampparenchymet är 1 hög grad lakunöst och företer på tunna mikrotomsnitt 
en egendomlig anblick, i det hvarje mellanrum emellan tvänne genomgående kärl- 
knippen förefaller som ett tomrum, i hvilket enstaka. i olika riktningar sig sträckande, 
smala celler eller cellrader uppträda. Först på tjockare tvärsnitt eller ännu bättre på 
ytsnitt får man en riktig föreställning om denna väfnads egendomliga struktur, hvarvid 
man finner, att cellerna äro långa, trädlika, utgrenade i långa trådsmala grenar och 
bilda nätverk med stora maskor. Redan 1 denna väfnads öfversta lag, XXV, 1, äro 
nätverken stormaskiga och själfva cellerna hafva sin typiska form, hvilket allt är ännu 
mer förhållandet med de mellersta lagen, XXV, 2. I det näst understa, XXIV, 12, 
liksom i det understa laget, XXTIV, 13, äro cellerna kortare och bredare och mellan- 
rummen mindre. Innehållet i mesophyllets celler är brunaktigt, förmodligen föranledt 
af garfsyra. 
Kärlknippena. De flesta äro genomgående och bilda ett småmaskigt nätverk. 
De minsta gränsa med sin strängslida intill palissadväfnaden. Det är emellertid ett 
anmärkningsvärdt förhållande, att dylika små kärlknippen äfven finnas nära den undre 
bladytan. hvilket sannolikt står i samband med det stora antalet kärlknippen i 
medelnerven. 
gande 
Dillenia indiea L. 
(Taf. XXV, figg. 3—13.) 
Blad stora, tunna, men fasta, på undre sidan upphöjdt nätådriga och försedda 
med höga, skarpryggade sekundära nerver och likadan medelnerv. 
Epidermis på öfre sidan, som saknar klyföppningar, storcellig och försedd med 
en tämligen tunn yttervägg, fig. 3: dess celler på tvärsnitt rektangulära, sedda från 
ytan, fig. 7, stora, med tämligen tjocka, undulerade mellanväggar. Merendels för- 
stärkes öfre epidermis af ett tunnväggist hypoderma, fig. 3, hvars celler i tvärsnitt 
1 Förekomsten af glandler hos denna växt är anmärkningsvärd, enär saknaden af sådana organ ansetts 
vara en för alla Dilleniaceer gemensam karaktär (SOLEREDER I, a. st. pag. 23 och 26). 
