l ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
Q0 
rika på kloroplaster. Kristallkonkretioner äro ej ovanliga i denna väfnad, talrikast 
i den öfre och sparsammast 1 den mellersta raden. De uppträda i synnerhet i sådana 
palissadeeller, som äro septerade, hvarvid än båda sakna kloroplaster och innehålla 
hvar sin kristallkonkretion, än den ena, nämligen i regeln den undre, innehåller en 
kristallkonkretion och den öfre kloroplaster. 
Svampparenchymet. Denna ovanligt mäktiga, två tredjedelar af hela mesophyl- 
lets höjd upptagande, storcelliga och tjockväggiga väfnad har ungefär 14—16 cellers 
höjd, IT, 1, när man räknar antalet celler, som finnas utmed en linie, som tänkes 
dragen från undre gränsen af palissadparenchymet till undre epidermis vinkelrätt mot 
denna. Cellerna i denna väfnad äro på tvärsnittet, om ock i följd af de talrika större 
och mindre mellanrummen ej så iögonfallande, anordnade i på samma gång horison- 
tala och vertikala rader. Öfver hufvud taget äro cellerna i de mellersta lagen störst. 
Luftkamrarne äro särdeles talrika, hafva växlande storlek och form och ligga på 
mycket olika höjd af tvärsnittet, hvilket tydligen beror på svampparenchymets an- 
senliga mäktighet. De största af dem befinna sig i mellersta delen af svampparen- 
chymet, äro merendels ganska smala, men sträcka sig genom 8—10 cell-lag och kunna 
någon gång sträcka sig upp till palissadväfnaden eller ned till undre epidermis. Dock 
hafva ej luftkamrar kunnat iakttagas, som sträckt sig genom hela svampparenchymet. 
De mindre luftkamrarne befinna sig företrädesvis i öfre och undre delen af svamp- 
parenchymet och äro sällan sträckta i till ytan vertikal riktning, utan isodiametriska. 
De minsta luftrummen gränsa dels omedelbart intill palissadväfnaden, dels till undre 
epidermis och sträcka sig genom 1—4 cell-lag. På sådana tvärsnitt, som tagits paral- 
lelt med bladskifvans längdaxel, är luftkamrarnes höjd ungefär lika stor som deras 
bredd på horisontala tvärsnitt. Själfva cellerna äro i tvärsnitt runda, IT, 1, och mer- 
endels utan utskott såväl på horisontala som vertikala tvärsnitt; endast 1 de två öf- 
versta, palissadväfnaden närmast liggande lagen kunna cellerna antaga en något kan- 
tig form. Men jämte dessa och emellan dem förekomma, i synnerhet på något afstånd 
från kärlknippena, äfven celler, som äro breda och ofta bågformigt krökta och hvilkas 
afvikande form beror därpå, att de icke blifvit tvärt genomskurna. Den tydligaste 
föreställningen om cellernas form och anordning erhålles emellertid genom undersöknin- 
gen af successiva ytsnitt, som hos denna växt låta sig utan synnerlig svårighet åstad- 
kommas. På sådana snitt befinnas cellerna i det öfversta närmast till palissadväfna- 
den gränsande laget, I, 4, hafva en ganska ansenlig ytutbredning och därigenom 
skarpt afsticka mot tillgränsande palissadeeller, I, 3. Men därjämte utmärka de sig 
i jämförelse med dessa genom en mycket oregelbunden omkrets, i det att de hafva 
korta, breda utbuktningar, som ansluta sig till motsvarande utskott från närmaste 
celler och ligga i samma plan, hvilket är parallellt med bladytan. Cellerna komma 
sålunda att bilda ett nätverk, hvars mellanrum begränsas af vanligen 4, stundom 3 
celler och äro runda eller aflånga och hafva en mindre area än någon af de omgif- 
vande cellerna. De 2—3 närmast undre cell-lagen hafva ungefär samma beskaffenhet, 
I, 5. I de 8—10 på dessa följande lagen äro cellerna längre och smalare, hafva 
likaledes längre och smalare utskott, I, 6, samt bilda ett grofmaskigt nätverk, hvars 
största mellanrum äro betydligt större än de största mellanrummen i de 3—4 öfversta 
