KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:O 2. 19 
lagen och hafva större area än någon af cellerna i dessa lag. De begränsas vanligen 
af 4—6 celler. Då mellanrummen 1 ett större eller mindre antal af ifrågavarande 
cell-lag ligga midt öfver hvarandra, bildas högre eller lägre luftkamrar, som ej sällan 
utmynna 1 motsvarande luftkamrar i de öfversta lagen. Cellerna i det tredje laget, 
räknadt från undre epidermis, likna närmast cellerna i det öfversta, så att de förete 
en benägenhet till nätlik anordning, I, 7, men de äro bredare och hafva i allmän- 
het mindre skarpt markerade utskott, hvarjämte mellanrummen hafva en i allmän- 
het mer oregelbunden omkrets och äro ännu mindre i förhållande till de omgifvande 
cellerna. I det närmast undre laget (I, 8) framträder cellernas nätlika anordning ännu 
mindre utpräglad, mellanrummen hafva -en mera obestämd omkrets och själfva cel- 
lerna äro i allmänhet aflånga, med ofta något imsvängda sidor och sakna merendels 
utskott. I det understa laget äro cellerna rundade eller aflånga, I, 9 och erinra på 
ytsnitt om palissadeellerna i understa raden, I, 3. Talrika, större och mindre mel- 
lanrum finnas mellan cellerna, men klyföppningar förekomma icke under alla, äfven 
de större mellanrummen. Luftkamrarne 1 svampparenchymet, ej blott de öfver hvar- 
andra ställda, utan äfven de på samma höjd liggande, när de äro åtskilda genom ett 
enkelt cell-lag, stå i öppen kommunikation med hvarandra genom öppningar i det dem 
begränsande cell-laget. Närmast kring de gröfre kärlknippena är denna väfnad mycket 
tätare, så att endast smärre luftrum förekomma i densamma. I de öfversta och un- 
dersta cell-lagen af svampparenchymet förekomma kristallkonkretioner, ehuru icke i 
sådan mängd som i palissadväfnaden. 
Sekretbehållare. Hufvudsakligast i öfre och undre delen af svampparenchymet 
förekomma talrika, i tvärsnitt runda, II, 1, men på ytsmitt, I, 7, långa, rörformiga 
sekretbehållare, som omgifvas af ett lag små, plattade, med mörka membraner för- 
sedda celler och som ej stå i förbindelse med kärlknippena. I öfre sidan af bladet 
gränsa de merendels omedelbart intill palissadväfnaden och i den undre ligga de flesta 
innanför tredje raden af svampparenchymet, från undre epidermis räknadt. Dock 
kunna de äfven ligga närmare undre epidermis, till och med omedelbart intill denna. 
När de på alla sidor omgifvas af svampparenchym, bilda dettas celler ett slags sträng- 
slida omkring dem, I, 7. 
Kärlknippena. Till och med i den tjocka, på undre sidan kölade medelnerven 
är grundväfnaden ofvanför kärlknippena oförändrad och består af palissad- och svamp- 
parenchym af ungefär samma beskaffenhet som i den egentliga bladskifvan, ehuruväl 
denna väfnad i medelnervens undre sida är likformig, 1 tvärsnitt rundceellig och tunn- 
väggig samt innehållande endast smärre intercellularrum. På längdsnitt äro som van- 
ligt dessa celler långa, cylindriska och anordnade i rader. Öfverhudscellerna på me- 
delnervens bägge sidor utmärka sig genom särdeles tjocka ytterväggar, som i detta 
hänseende öfverträffa dem på bladskifvans epidermis. Öfre och undre sidan af me- 
delnervens kärlknippegrupper täckas af hvar sitt tunna lag af hårdbast. Detta jämte 
den tjockväggiga epidermis och själfva medelnervens tjocklek förläna bladen den er- 
forderliga böjningsfastheten. De från medelnerven uti bladskifvan gående kärlknip- 
pena omgifvas på alla sidor af hårdbast och kring detta befinner sig en väl differen- 
tierad strängslida. Under de närmast mindre kärlknippena, som likaledes omgifvas 
