KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 21 
nedre raden af palissadväfnaden eller under svampparenchymets öfversta lag och 
sträcka sig ned till undre epidermis eller dess närmast öfre cell-lag. Äfven mindre och ej 
i vertikal riktning öfvervägande sträckta lakuner förekomma i denna väfnad och be- 
finna sig vanligen på längre afstånd från palissadparenchymet och gränsa omedelbart 
till undre epidermis eller äro genom 1—2 cell-lag skilda från denna. Sedda från ytan 
äro cellerna i det öfversta, VIII, 7, och understa laget, VITI, 11, ej nätlikt anord- 
nade, i synnerhet i det förra, och mer isodiametriska, hvarjämte deras mellanrum äro 
mindre och hafva, synnerligen i det öfversta laget, en oregelbunden omkrets. I de 
mellan dessa båda befintliga lagen (VITT, 8, det andra, uppifrån räknadt, VITI, 9 a, 
det tredje, VIII, 9 b, det fjärde, VITI, 10; det femte) hafva cellerna en mera båglik 
form och äro anordnade till ett nätverk med ganska stora mellanrum. I det andra 
och tredje laget, i hvilka de mindre kärlknippena utbreda sig, äro cellerna längre i 
förhållande till bredden och - bilda ett mera regelbundet nätverk med större mel- 
lanrum. 
Sekretbehållarne hafva hos denna växt, VIII, 3 9, samma byggnad och läge som 
hos föregående. De stå ej i direkt förbindelse med hvarandra och sluta blindt och 
äro 1 ändan starkt utvidgade, VITT, 10. 
Kärlknippena äro samt och synnerligen inbäddade i mesophyllet och ligga ome- 
delbart under öfversta raden af svampparenchymet, äfven de minsta, som äro redu- 
cerade till ett enda trakealt element. De omgifvas af en strängslida och de större 
bland dem åtföljas af hårdbast. 
Pericampylus sp. 
(Taf. XIV, figg. 1—10.) 
Blad tämligen stora, späda och mycket tunna, nätådriga. 
Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, i förhållande till mesophyllet stor- 
cellig, XIV, 1, och tunnväggig på båda bladytorna, äfven hvad ytterväggen beträffar. 
Denna är, såsom framgår af den bruna färg, som behandling med jordgrönt och fuch- 
sin föranleder, fullständigt kutikulariserad, liksom innanväggen, hvilken tillsammans 
med palissadeellernas yttervägg, är ungefär lika tjock som epidermis yttervägg. Sedda 
från ytan, XIV, 2 och 9, hafva cellerna, i anledning af de, allra mest på öfre blad- 
ytan, undulerade mellanväggarne en mycket oregelbunden omkrets, som i allmänhet 
för de öfre -epidermiscellernas vidkommande är större än de undres. Mellan dessa 
vågbräddade celler finnas i båda bladytorna små, runda och tjockväggiga celler, som 
äro basaldelar af trichom. Äfven ytterväggarne på båda bladytorna äro undulerade, 
hvilket förhållande jämte ötfverhudscellernas oregelbundna omkrets föranleder, att epi- 
dermiscellerna på tvärsnitt; XIV, 1, förete en högst betydlig växling såväl till form 
som höjd. I hvarje epidermiscell på båda sidor finnes en rund, brunaktig kropp, som 
tyckes vara begränsad af en membran. Klyföppningar glesa, tämligen smala, aflånga 
— ovala, XIV, 9. Slutceller, XIV, 10, liggande i jämnhöjd med eller lägre än epider- 
mis, små och ej synnerligen tjockväggiga, med tämligen stor, rundad hålighet, upp- 
