22 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
rätta och inåt afsmalnande, försedda med små, raka, framåtriktade ytterlister och 
nästan omärkliga innanlister. 
Palissadparenchymet skarpt skildt från svampparenchymet, bestående af en en- 
kel cellrad och utgörande ungefär '/; af mesophyllets höjd. Dess celler tämligen små, 
vanligen trattlika, XIV, 1, så att de upptill stå tätt tillsammans och äro i tvärsnitt 
polygonala, XIV, 3, men nedtill åtskilda af luftrum och i tvärsnitt runda, XTV, 4. 
I följd af den växlande storleken af epidermiscellernas yta, kan hvarje sådan cell 
täcka ungefär 10—12—16 palissadceller. 
Svampparenchymet är ganska lakunöst och af merändels 3—4 cellers höjd. Dess 
mycket små celler på tvärsnitt rundade eller aflånga och 1 senare fall sträckta än i 
horisontal än i vertikal riktning, stundom utdragna i ett eller annat kortare utskott, 
på ytsnitt äfvenledes mycket små, bågformiga, XIV, 5, 6, 7, 8, och försedda med 
korta utbuktningar samt nätlikt anordnade. Maskorna i dessa nätverk vanligen 
ganska regelbundet runda eller rundadt femkantiga, ofta liggande midt öfver hvar- 
andra i de olika cell-lagen och sålunda bildande luftkamrar, som kunna sträcka sig 
från palissadväfnaden ned till undre epidermis. I de öfre lagen äro cellerna på yt- 
snitt, XIV, 5, 6, kortare och bredare, 1 de undre däremot märkbart smalare i för- 
hållande till längden, XIV, 7, 8. Också gränsa stora partier af de undre epider- 
mis-cellernas insida omedelbart till luftkamrarne. 
Kärlknippena. Äfven de största af de kärlknippen, hvilka ej bilda nerver på 
den undre bladytan, äro genomgående, i det den omgifvande grundväfnaden apterats 
till mekanisk väfnad. De minsta kärlknippena ansluta sig omedelbart till de undre 
ändarne af palissacellerna, XIV, 1. 
Sekretbehållare uppträda i svampparenchymet vanligen i närheten af kärlknip- 
pena och äro i så fall cylindriska, XIV, 8, eller isolerade mellan svampparenchymets 
celler, XIV, 6, och hafva då samma form som dessa, ehuru de äro större och mer 
tjockväggiga. Men i båda fallen äro de fyllda af en opak vätska, som nästan sak- 
nar kornigt innehåll. 
Trelotra japoniea Baill. 
(Taf. XVII, figg. 16—20, Taf. XVII, figg. 1—6.) 
Blad stora, tunna, men fasta. 
Epidermis på båda bladytorna småcellig, XVII, 16, XVIII, 1, med tämligen 
tunn yttervägg: dess celler i tvärsnitt låga, rektangulära, sedda från ytan, med i följd 
af de vågiga mellanväggarne oregelbunden omkrets, XVII, 17, XVIII, 4, på båda si- 
dorna, något större på den undre; i säväl öfre som undre epidermis förekomma smärre, 
runda celler, som innehålla hvar sin lilla kristallkonkretion. På öfre epidermis öfver 
kärlknippena finnas kutikularstrimmor, som äro parallella med nerverna. Under den 
öfre epidermis uppträder därjämte öfver de gröfre nerverna ett af 1—2 cellrader be- 
stående hypoderma, som å ömse sidor om nerven sträcker sig långt ut i bladskifvan, 
XVIII, 1. Klyföppningar endast i undre epidermis och där ganska glesa, XVIII, 4, 
