KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 23 
aflånga, omgifna af tvänne biceller, som äro parallella med springan; deras slutceller 
liggande i jämnhöjd med epidermis, XVIII, 5, mycket små, tjockväggiga, inåt afrun- 
dade, försedda med starka, nästan raka och framätriktade ytterlister, utan imnanlis- 
ter, samt med smal, aflång, snedställd hålighet. 
Palissadparenchymet, som 1 de tunnare partierna af bladet utgör nära '/;, XVII, 
16, men i de tjockare knappt '/s af hela mesophyllets höjd, XVIII, 1, består af en 
enda cellrad, hvars celler, äro smala, cylindriska och endast föga högre i bladets tun- 
nare delar samt ungefär 6—7 gånger högre än breda. Seddai tvärsnitt, XVII, 18, äro dessa 
celler tätt hopstående, runda och så små, att 4—5 af dem kunna täckas af en öfre 
epidermiscell; ehuru dessa senare äro ovanligt små. I palissadväfnaden finnas talrika 
kristallsäckar, som hvardera fyllas af en stor kristallkonkretion och äro af palissad- 
cellernas höjd, men 4—35 gånger vidare än dessa. 
Svampparenchymet är i de tjockare partierna af bladskifvan, nämligen närmast 
på ömse sidor af medelnerven och de gröfre nerverna, mycket mäktigt och föga la- 
kunöst, XVIII, 1. Det har nämligen omkring 13—15 cellers höjd. Tillika äro cellerna 
i denna väfnad betydligt större och på tvärsnitt mera rundade, men med i följd af 
korta utskott vanligen oregelbunden omkrets, hvarjämte luftrummen äro små och få- 
taliga. Sedda från ytan äro de i förhållande till den ansenliga bredden korta och 
bilda en mellanform mellan den båglika och den skiflika typen, något liknande cel- 
lerna i de båda öfversta cell-lagen af svampparenechymet i de tunnare partien af bla- 
det, XVII, 19, 20, ehuru de äro mycket större än dessa. På något afstånd från de 
gröfre nerverna antager svampparenchymet småningom den för denna väfnad i de 
tunnare partien karaktäristiska byggnaden. I dessa har ifrågavarande väfnad endast 
ungefär 9 cellers höjd och är i hög grad lakunöst, XVII, 16. Luftrummen äro af 
växlande form och storlek, på tvärsnittet sträckta än i horisontal än i vertikal rikt- 
ning, samt liggande öfver hvarandra i ända till fyra etager, som äro åtskilda af enkla 
cellrader. De nedersta lakunerna gränsa ofta omedelbart intill undre epidermis, lik- 
som de öfversta ofta upptill palissadparenchymet. Äfven på tvärsnittet framträder 
en benägenhet hos cellerna att bilda nätverk, och utskott från cellernas öfre eller 
undre sida äro därför ej sällsynta. Cellerna aftaga ganska regelbundet i storlek mot 
bladets undre sida. I genomskärning äro de runda; de mer eller mindre aflånga cel- 
ler, som framträda på ett tvärsnitt genom bladskifvan, äro sådana, som ej blifvit 
genomskurna. På ytsnitt äro cellerna i det öfversta, XVII, 19, och näst öfversta la- 
get, XVII, 20, korta, breda, båglikt krökta, ofta mot båda ändarna försedda med 
äfvenledes korta, breda utskott och anordnade till ett nätverk med små maskor. I 
alla de öfriga lagen, XVIII, 3, blifva cellerna mycket smalare och hafva längre ut- 
skott, hvarjämte de bilda ett stormaskigt nätverk. Äfven i det subepidermoidala 
cell-laget, när ett sådant i någon större utsträckning bekläder insidan af undre epi- 
dermis, bilda cellerna ett nätverk, ehuru de äro kortare och bredare och nätverket 
följaktligen har mindre maskor. 
Kärlknippena äro, med undantag af de minsta, åtföljda af hårdbast, som mer 
eller mindre fullständigt omgifver dem. Men endast de i den primära jämte de se- 
kundära nerverna inneslutna kärlknippena omgifvas af mekanisk grundväfnad; redan 
