KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0O 2. 25 
Svampparenchymet är ej synnerligen storcelligt och har på tvärsnitt genom blad- 
skifvan 6-—7 cellers höjd. På sådana snitt äro dess celler mer eller mindre rundade 
eller sträckta i horizontal riktning, 1 hvilket senare fall de äro bågformigt insvängda. 
Så är 1 synnerhet förhållandet med cellerna i det andra och tredje laget, från undre 
epidermis räknadt. Dessa äro ej så höga som 1 de öfriga lagen och fyllda med ett 
brunt innehåll. De stå dessutom genom små utskott från sin öfre och undre sida i 
förbindelse med cellerna i närmaste lag. Cellerna i öfversta laget äro de högsta och 
ofta något palissadformiga. På ytsnitt äro cellerna 1 nyss beskrifna båda lag längst 
och smalast, och, liksom i de öfriga, båglika samt nätlikt anordnade. 
Kärlknippena äro inbäddade och åtföljda at hårdbast jämte smala rader af långa, 
cylindriska, af ett brunt innehåll fyllda celler, som enligt RITTERSHAUSEN (a. st. pag. 
46) äro garfsyreceller. De minsta kärlknippena befinna sig omedelbart under palis- 
sadväfnaden. 
Banisteria Gardneriana ÅA. Juss. 
Blad små, tämligen tunna, läderartade. 
Epidermis på öfre sidan utan klyföppningar, försedd med tjock yttervägg; dess 
celler i tvärsnitt betydligt högre än på den undre och nästan kvadratiska, fyllda af 
ett brunt innehåll, stundom genom en tangential vägg delade i tvänne celler, på yt- 
snitt tämligen små, regelbundet polygonala och försedda med tämligen tjocka, raka 
mellanväggar. Undre epidermis fullständigt täckt af de för Malpighiaceerna karak- 
täristiska håren, med tunn yttervägg; dess celler sedda från ytan med stor och oregel- 
bunden omkrets. Klyföppningarne tämligen glesa, sedda från ytan ovala och omgifna 
at tvänne, med springan parallela biceller; deras slutceller i tvärsnitt höga, smala, inåt 
något vidgade, upprätta och tjockväggiga, af samma höjd som bicellerna, utan både 
ytter- och innanlister samt med hög och smal hålighet. 
Palissadparenchymet upptager nära hälften af mesophyilets höjd och består aft 
en rad tämligen tätt förenade, cylindriska, höga och smala celler, hvilkas höjd är un- 
gefär 10—12 gånger större än vidden. På ytsnitt täcker hvarje öfre epidermiscell 4 
—5 palissadeeller, och dessa äro något åtskilda af luftrum och i tvärsnitt runda. 
Kristallsäckar, innehållande hvardera en stor kristallkonkretion, äro ganska vanliga i 
denna väfnad. 
Svampparenchymet är ganska storcelligt och har 7—38 cellers höjd. På tvärsnitt 
äro cellerna runda eller sträckta i horisontal riktning och merändels anordnade i ver- 
tikala rader. Större eller mindre, än höga och smala, än mer rundade luftkamrar 
finnas i denna väfnad; de förra genomsätta svampparenchymet från palissadväfnaden 
eller närmast undre cell-lag ända ned till undre epidermis eller den näst öfre cellraden, 
men äro stundom afbrutna af en horisontal cellrad. De senare sträcka sig genom ett 
färre antal lag och nå än upp till palissadväfnaden, än ned till undre epidermis 
eller äro förlagda närmare svampparenchymets midt. På ytsnitt äro cellerna 1 det 
öfversta, till palissadväfnaden gränsande laget minst, men hafva en betydligt större 
omkrets än palissadcellerna och visa benägenhet till en nätlik anordning, hvarvid de 
E. Sv. Vet, Akad. Handl. Band 39, N:o 2. É 4 
