26 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
blifva aflånga och bågformigt krökta. I alla de följande lagen blifver den nätlika 
anordningen af cellerna mera fullständig och regelbunden, och de merendels runda 
maskorna i detta nätverk begränsas af 4—6 tämligen breda, korta och båglikt krökta 
celler, som ofta äro i ena eller båda ändarne grenade i tvänne korta och breda ut- 
skott. I det understa laget äro cellerna äfvenledes nätlikt anordnade, ehuru de äro 
kortare och bredare samt själfva maskorna följaktligen mindre. Kristallsäckar äro 
äfven vanliga 1 denna väfnad. 
Kärlknippena. De större bland dem äro genomgående och såväl på öfre som 
undre sidan åtföljda af hårdbast. De näst mindre hafva på öfre sidan hårdbast, men 
sträcka sig därstädes ej ut till epidermis, utan äro skilda från denna genom ett låg- 
celligt palissadparenchym och gränsa med sin undre sida till svampväfnaden. De 
minsta, ej al hårdbast åtföljda och till en kärlgrupp reducerade strängarne ligga un- 
der svampparenchymets öfversta cellrad, och deras långa, smala spiralkärl ansluta sig 
till cellerna i denna rad. 
Alstonia sericea Blume. 
Blad medelstora, tjocka, något läderartade. 
Epidermis på öfre sidan utan klyföppningar, med tämligen tjock strimmig yt- 
tervägg, ganska storcellig; dess celler på tvärsnitt rektangulära och mycket högre än 
på undre sidan, på ytsnitt stora, ganska likformiga, nästan polygonala, med tunna, 
något buktade mellanväggar. Undre ytans epidermis äfvenledes med tämligen tjock 
strimmig yttervägg; dess celler i tvärsnitt rektangulära, låga och breda, på ytsnitt 
med undulerade mellanväggar och följaktligen olikformiga samt till omkretsen större 
än de öfre epidermiscellerna. Klyföppningar glesa, liggande i jämnhöjd med epider- 
mis, sedda från ytan ovala; deras slutceller små, tämligen tjockväggiga, 1 tvärsnitt 
rundade och med rundad hålighet samt korta ytter- och innanlister, hvilka tyckas 
utgå nästan från midten af cellernas ytter- och innanväggar, hvilket är föranledt af 
den omständigheten, att den springan begränsande väggen af hvardera slutcellen är 
starkt konvex. På ytsnitt varseblifvas på undre sidan äfven andra klyföppningar, 
som skilja sig från de nyss beskrifna genom en smalare, aflång omkrets och en myc- 
ket trång, nästan omärklig springa, erinrande om dem hos Anona palustris L. (F. 
ARESCHOUG, II, s. 64, Taf. VII, 9—10). Det förefaller sannolikt, att det är dessa klyf- 
öppningar, som på tvärsnitt utmärka sig genom sina höga triangulära, inåt starkt af- 
smalnande och tätt intill hvarandra liggande slutceller. 
Palissadparenchymet, skarpt begränsadt emot svampväfnaden, utgör nära hälf- 
ten af hela mesophyllets höjd och består af en rad tätt hopstående, tunnväggiga, 
vattenrika och glesa kloroplaster innehållande, cylindriska, höga och smala celler, 
hvilkas höjd är ungefär 14—16 gånger större än bredden. TI tvärsnitt äro dessa celler 
runda och mellan dem finnas smärre interstitier. Hvarje öfre epidermiscell täcker 
ungefär 7—38 palissadeeller. 
Svampparenchymet har vid pass 8 cellers höjd, är tämligen storcelligt, och dess celler 
äro på tvärsnitt mer eller mindre rundade eller sträckta i horisontal riktning. Denna 
