30 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
Palissadparenchymet, skarpt afsatt mot svampväfnaden, är tämligen småcelligt, 
upptager ungefär '/. af mesophyllets höjd och består af en rad tätt hopstående, cylin- 
driska, stundom septerade celler, hvilkas höjd är ungefär 8—10 gånger större än bred- 
den. På ytsnitt hafva dessa celler en rund omkrets och äro åtskilda genom smärre 
mellanrum ; på sådana snitt finnas talrika celler, som 1 tvärsnitt äro betydligt större 
än de öfriga och tillika fattigare på kloroplaster. 
Svampparenchymet är storcelligt, ganska lakunöst och har ungefär 12 cellers höjd, 
hvariämte dess celler på tvärsnitt genom bladet äro runda eller mer och mindre ut- 
sträckta i horisontal riktning. De förra äro anordnade i mer eller mindre vertikala, 
enkla, af luftrum åtskilda rader, hvilka sålunda äro de genomskurna mellanväggarne 
mellan luftrummen. De senare äro anordnade i horisontala rader, som äro än enkla, 
i hvilket fall de utgöra den genomskurna mellanväggen mellan tvänne, öfver hvar- 
andra ställda lakuner, än bilda sammanhängande lag, som bilda de vertikala, ej genom- 
skurna mellanväggarne mellan lakunerna. MNSedda från ytan äro cellerna båglika och 
nätlikt anordnade, i de inre lagen ganska långa och smala, och själfva maskorna följ- 
aktligen större, men i det understa korta, breda och föga krökta, så att maskorna 
blifva mindre. I det öfversta, till palissadväfnaden gränsande laget äro cellerna, sedda 
från ytan, ännu kortare och bredare, aflånga och svagt krökta, men sakna utskott. 
TLuftkamrarne i denna väfnad äro på tvärsnitt än vertikalt sträckta och kunna i så 
fall nå från palissadväfnadens undre gräns ända ned till undre epidermis, än kunna 
de hafva sin största utsträckning 1 horisontal riktning. I de undre lagen i svamppar- 
enchymet uppträda oledade mjölkkärl, som tyckas åtfölja kärlknippena. 
Kärlknippena äro inbäddade. De minsta bland dem befinna sig omedelbart 
under palissadväfnaden och omgifvas af en strängslida. 
Cariea Papaya L. 
Blad stora, tunna, långt skaftade och af mjuk konsistens, med mycket kraftiga, 
tjocka nerver. 
Hpidermis på båda bladytorna storcellig och med tämligen tunn yttervägg, utan 
klyföppningar på öfre ytan, hvars celler 1 tvärsnitt vanligen äro något högre än på 
den undre och, sedda från ytan, i följd af de något vågiga och tunna mellanväggarne 
hafva en oregelbunden omkrets. Klyföppningarne ganska talrika, utan biceller, hvar 
och en af dem liggande 1 en låg, plattad fördjupning i epidermis, sedda från ytan 
ganska stora, ovala. HSlutceller tjockväggiga, i tvärsnitt runda och med en rundad 
hålighet, utan innamnlister, men med mycket små ytterlister, så att en bred springa 
mellan dem leder in till förgården. 
Palissadparenchymet storcelligt, utgörande ungefär '/s af mesophyllets höjd och 
bestående af en cellrad. RUÖGER (a. st. pag. 27) uppgifver visserligen, att denna väfnad 
skulle utgöras af tvänne cellrader, och det torde vara möjligt, att palissadeellerna 
slutligen blifva tvärdelta. NSjälf har jag endast haft tillgång till unga blad, som emel- 
lertid hade fullt utbildade klyföppningar och i dem voro ännu palissadeellerna odelade. 
Dessa celler stå med sina öfre ändar tätt tillsammans under epidermis och äro således 
