KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 33 
lister, utåt starkt vidgade och försedda med likaledes korta, raka och framåtriktade 
ytterlister samt tvärställd hålighet, i snedt vertikal ställning liggande utmed bicellerna 
och i jämnhöjd med epidermis. 
Palissadparenchymet storcelligt och tunnväggigt, bestående af tvänne cellrader 
och utgörande ungefär ”/; eller nära hälften af hela mesophyllets höjd. Cellerna i den 
öfre raden äro stundom ända till tre gånger högre än 1 den undre, men tillika ganska 
vida, så att deras höjd vanligen endast är omkring 5 gånger större än bredden och 
hvarje öfre epidermiscell endast kan täcka 2—3 sådana celler. I samma rad finnas 
talrika oljeceller, som äro af samma höjd som palissadceellerna, men betydligt vidare 
än dessa. Därjämte förekomma ehuru sparsamt de af BOoKORNY (a. st. pag. 361—4) 
hos talrika Laurineer iakttagna slemeellerna, hvilka hos denna art äro vidare och 
lägre än palissadcellerna, på ytsnitt runda och som hafva tjocka, slemmiga membraner. 
Palissadeellerna i denna rad äro stundom septerade, stå tätt tillsammans och äro i 
tvärsnitt runda eller något ovala. Cellerna i den undre raden af palissadparenchymet 
äro på ytsnitt betydligt större och mer åtskilda af mellanrum än i den öfre, hvar- 
jämte de hafva en oval eller i följd af korta, breda utbuktningar oregelbunden 
omkrets. 
Svampparenchymet, som är ganska lakunöst, storcelligt, tunnväggigt och vatten- 
rikt, men fattigt på kloroplaster, har ungefär 8—10 cellers höjd. Med hänsyn till 
cellernas ytform kan denna väfnad betraktas såsom en mellanform mellan det båglika 
och det hyflika svampparenchymet. På tvärsnittet finner man såväl runda, i verti- 
kala, högre eller lägre rader anordnade celler, som äfven sådana, som äro ganska lång- 
sträckta och bilda horisontala rader, i hvilka cellerna i den ena raden kunna genom 
korta, breda utbuktningar sätta sig i förbindelse med cellerna i närmaste rad. De 
runda, i vertikala rader ordnade cellerna utgöra de genomskurna väggarne mellan 
luftkamrarne, så att själfva cellerna synas i tvärsnitt; de långa i horisontala rader 
anordnade cellerna bilda återigen luftkamrarnes väggar, sedda från ytan. Luftkam- 
rarne kunna på ett tvärsnitt vara så höga, att de till och med sträcka sig upp emel- 
lan de undre ändarne af palissadeellerna 1 den öfre raden och ned till undre epider- 
mis eller det cell-lag, som ofta bekläder dennas insida. Ofta äro dylika luftkamrar 
genom en horisontal cellrad delade i tvänne rum. Jämte dessa luftkamrar finnas äfven, 
i synnerhet under de mindre kärlknippena, smärre luftrum, som sträcka sig genom ett 
färre antal cell-lag. Sedda från ytan äro cellerna i det närmast under palissadväfnaden 
liggande laget kortare och bredare, något båglikt krökta, nätlikt anordnade och för- 
sedda med kortare utskott. Maskorna i nätverket äro tämligen små och begränsas 
vanligen af trenne celler. I de öfriga lagen, med undantag af det understa, äro 
cellerna längre och smalare, hafva längre utskott, och maskorna blifva på samma gång 
större. WSekretceller uppträda ofta i cellernas nätverk. Cellerna i det understa, sub- 
epidermoidala laget äro på ytsnitt likaledes båglika kring klyföppningarne, men kor- 
tare och bredare samt försedda med smärre utbuktningar än 1 de öfre cell-lagen, och 
mellan klyföppningarne stående tätt tillsammans, nästan isodiametriska och polygonala. 
Hvarken cystolither eller nålformiga kristaller, som af SOLEREDER (IT, pag. 512) iakt- 
E. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. 5 
