KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 41 
hafva äfven en mer oregelbunden omkrets, som är än något aflång, rak eller svagt 
krökt, än något, ehuru obetydligt utbuktad. Runda kristallsäckar med samma inne- 
håll som eellerna i öfre raden äro talrikt inströdda mellan cellerna i denna rad. 
Cellerna i den understa, till undre epidermis gränsamde raden stå på ytsnitt likaledes 
ganska tätt tillsammans, äro mer eller mindre rundade eller aflånga med något oregel- 
bunden omkrets, stundom kring klyföppningarne något krökta, men sakna i regeln 
alla utbuktningar. Äfven i detta cell-lag finnas talrika, med kristallkonkretioner eller 
kristallsand fyllda celler, men äfven sådana celler äro tunnväggiga. Äfven i de när- 
mast öfre lagen bibehålla cellerna ungefär samma form, men öfvergå småningom i de 
lag, i hvilka de minsta kärlknippena hafva sin plats, till den båglika typen, ehuru de 
äro ganska korta, breda samt ofta nästan raka och hafva föga benägenhet att bilda 
utbuktningar, hvarigenom de, oaktadt sin ansenliga storlek, bilda en öfvergång till de 
runda cellerna. Hela denna väfnad påminner ganska mycket om vattenväfnaden i 
isolaterala blad af Mangroveväxterna. Kristallsäckar med mycket stora kristallkon- 
kretioner förekomma, ehuru mera sparsamt äfven i dessa cell-lag. 
Kärlknippena äro alla inbäddade och åtföljas af ett mäktigt hårdbast. Detta 
företer samma egendomlighet, som MOELLER (a. st. pag. 116) anmärkt hos hithörande 
växter med afseende på stammens hårdbast. I detsamma finnas nämligen grupper 
af tunnväggiga celler, genom hvilka hårdbastcellerna fördelas i mindre grupper. Med 
kärlknippenas aftagande storlek tilltager hårdbastets mäktighet, så att det i förhål- 
lande till de öfriga väfnaderna i kärlknippet är mäktigare i de större af de inbäddade 
kärlknippena än i nerverna och mäktigare 1 de mindre än i de större kärlknippena. 
Från detta hårdbast utgå 1 svampparenchymet enstaka celler eller grupper af hård- 
bastceller. Alla de inbäddade kärlknippena ligga 1 bladets öfre sida upptill öfversta 
raden af svampparenchymet. 
Macadamia ternifolia F. v. Mill. 
Blad ganska stora, tämligen tjocka, läderartade, smala och kort skaftade. 
Epidermis med mycket tjock yttervägg på båda sidor, på den öfre utan klyf- 
öppningar och i tvärsnitt tämligen storcellig, i det cellerna äro dubbelt högre än på 
den undre ytan. På ytsnitt äro däremot de öfre epidermiscellerna jämförelsevis små 
och hafva tämligen tunna, svagt vågiga mellanväggar. De undre epidermiscellerna, 
sedda från ytan, betydligt större, d. v. s. längre och smalare, med tjockare, starkt 
vågiga mellanväggar. Klyföppningar ej synnerligt talrika, på ytsnitt stora, runda 
och försedda med en stor rund eller bredt oval ingång, omgifna af tvänne smala, 
med springan parallela biceller. Slutceller i tvärsnitt liggande i jämnhöjd med epi- 
dermis och i snedt vertikal riktning utmed bicellerna, aflånga, tjockväggiga, försedda 
med en snedt tvärställd hålighet och starka, rakt framåtböjda ytterlister, men utan 
innanlister. 
Palissadparenchymet, som utgör ungefär '/a- af hela mesophyllets höjd, består af 
en rad, hvars celler äro ganska vida och låga, så att deras höjd är knappt mer än 
4—3 gånger större än bredden. TI tvärsnitt, d. v. s. på ytsnitt genom öfre bladytan, 
E. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. - 6 
