48 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
Palissadparenchymet. Mesophyllet i sin helhet utmärker sig genom sin tunn- 
väggighet, hvarigenom cellkonturerna endast med någon svårighet kunna iakttagas, 
i synnerhet som cellinnehållet tillika är mycket vattenrikt. Palissadväfnaden bildar 
på tvärsnitt genom bladskifvan endast en smal rand, som i den tjockare delen af 
bladskifvan utgör endast :'/., i den tunnare ungefär '/; af hela mesophyllets höjd. 
Dess celler äro anordnade i en rad, låga och vidgade mot utsidan och deras höjd är 
sällan mer än 4—3 gånger större än deras största bredd. På ytsnitt äro deras ge- 
nomskurna öfre ändar tämligen tätt hopstående, rundadt fyrkantiga eller nästan po- 
lygonala; hvarje öfre epidermiscell täcker ungefär 2—3 sådana celler. Kristallkon- 
kretioner äro ganska vanliga i denna väfnad. 
Svampparenchymet är mycket lakunöst och i de tjockare delarne af bladskifvan 
mer storcelligt samt ända till 7 celler högt, men har i de tunnare delarne af blad- 
skifvan omkring 5 cellers höjd. Dess celler äro på tvärsnitt runda eller vanligen ovala 
med längdaxeln liggande i horisontalplanet och ofta försedda med utskott. MHSedda 
från ytan hafva cellerna i det öfversta, till palissadväfnaden gränsande laget, en rund 
eller oval, ofta något bågformig omkrets, som är många gånger större än palissad- 
cellernas och ofta genom korta, breda utbuktningar blir mer eller mindre oregelbun- 
den. I de under detta liggande lagen äro cellerna korta, breda, skiflika och stå i 
förbindelse med hvarandra genom korta, breda utskott, som till största delen ligga i 
horisontalplanet. Luftrummen mellan cellerna blifva i följd af cellernas stora bredd 
samt de korta utskotten tämligen små och hafva i tvärsnitt en merändels regelbundet 
rundad omkrets. I det understa, subepidermoidala laget äro cellerna på ytsnitt lika- 
ledes skiflika, men hafva talrikare utskott. Kristallkonkretioner äro äfven vanliga 1 
denna väfnad, i synnerhet i dess undre cell-lag. 
Kärlknippena äro imbäddade och åtföljda af hårdbast, från hvilket utgå talrika 
långa och smala sklereider, som i alla riktningar tränga in emellan mesophyllets celler 
ända ut till epidermis i båda bladytorna och sträcka sig vidare längs insidan af denna. 
De minsta kärlknippena ligga under svampparenchymets öfversta lag, men mindre 
sådana sträcka sig ofta ned i denna väfnads undre cell-lag. På ytsnitt anträffas ej 
sällan isolerade eller af en sklereid åtföljda spiralkärl mellan svampparenchymets celler. 
Acalypha sp. 
(Taf. XXV, fig. 14.) 
Blad ganska stora, tunna och mjuka. 
HEpidermis med tämligen tunn yttervägg, storcellig i synnerhet på öfre sidan, 
hvars celler äro nära dubbelt högre än på den undre, fig. 14. Sedda från ytan äro 
öfverhudscellerna på båda sidorna ungefär lika stora och hafva en i följd af de vågiga 
mellanväggarne oregelbunden omkrets. Klyföppningar på bägge bladytorna, men 
mycket talrikare på den undre, sedda från ytan ovala, omgifna af tvänne med sprin- 
gam parallela biceller. Slutceller små, rundade och tämligen tjockväggiga, 1 snedt 
vertikal riktning anbrakta vid öfre delen af bicellerna, men ej sträckande sig ned till 
dessas undre sida, försedda med nästan omärkliga ytterlister, men utan innanlister. 
