50 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
höjd. Den öfre raden består af typiska palissadeeller, hvilka på tvärsnitt genom blad- 
skifvan äro tätt hopstående, stundom septerade, cylindriska och i förhållande till 
bredden tämligen låga, så att deras höjd knappast är 4—3 gånger större än bredden, 
på ytsnitt fyrkantiga eller polygonala och till ett antal af högst 3—4 täckta af hvarje 
öfre epidermiscell. Palissadceellerna i den undre raden äro vanligen betydligt större 
såväl till höjd som vidd, ofta åtskilda af mellanrum, samt i tvärsnitt runda, men i 
förhållande till sin höjd vidare än i öfre raden. Ej sällan äro emellertid cellerna i 
denna rad mycket lägre och likna svampparenchymets celler. 
Svampparenchymet är storcelligt, föga lakunöst och har 3 eller stundom 4 cellers 
höjd. På tvärsnitt genom bladskifvan äro de största luftrummen knappt så stora 
som omkretsen af någon bland de närmast omgifvande cellerna, och dessa äro sällan 
runda, utan merändels rundadt aflånga, oftast horisontalt eller snedt vertikalt ställda 
och hafva ej sällan 1 följd af korta utskott en något oregelbunden omkrets; i den un- 
dersta, raden stå cellerna tätt tillsammans, hafva en mycket växlande form och bilda 
nästan ett hypodermatiskt cell-lag, ehuru de innehålla kloroplaster. MNSedda från ytan 
äro cellerna i detta lag än fyrkantiga än mer eller mindre polygonala och så tätt 
förenade, att inga andra mellanrum förefinnas mellan dem än klyföppningarnes små 
andhålor. I det närmaste eller de båda närmast följande lagen äro cellerna på ytsnitt 
skiflika och försedda med korta breda utbuktningar, begränsande luftrum, som äro 
betydligt mindre än ytan af någon bland de omgifvande cellerna. Cellerna i det öf- 
versta till palissadväfnadens understa rad gränsande laget äro på ytsnitt korta, breda 
och ofta något krökta, försedda med små ansatser till utbuktningar. 
I mesophyllet uppträda tjockväggiga, redan af RADLKOFER (a. st. s. 317) be- 
skrifna sklereider, som 1 synnerhet i bladens öfre sida tränga ut till epidermis och 
längs dennas insida förgrena sig och stå i förbindelse med det fibrovasala systemet. 
Kärlknippena äro omgifna af hårdbast och beklädda af ett lag kristallsäckar, 
hvar och en af dessa fylld af en större, enkel kristall. Äfven de gröfsta strängarne 
äro ej fullt genomgående, utan skilda från öfre epidermis genom en rad låga palissad- 
celler och från den undre genom det hypodermalika cell-laget. I samma mån som 
de aftaga 1 storlek aflägsna de sig från undre epidermis. 
Spermacoce levis Lam. 
Blad små, tunna och tämligen mjuka. 
Epidermis på båda bladytorna storcellig och tunnväggig, äfven hvad ytter- 
väggen beträffar; dess celler vanligen högre på öfre sidan, men deras höjd i synnerhet 
på undre sidan mycket växlande, beroende därpå, att somliga celler sträcka sig myc- 
ket djupare in i mesophyllet än andra, hvilket föranleder, att såväl svamp- som pa- 
lissadparenchymets yttre gränslinie mot epidermis blifver mycket ojämn. Sedda från 
ytan äro öfverhudscellerna ganska stora, de öfre polygonala och tämligen likformiga, 
de undre i följd af de något buktade mellanväggarne mer olikformiga och ofta något 
större. Klyföppningar endast på undre sidan och ganska glesa, sedda från ytan 
ovanligt stora, bredt ovala och omgifna af tvänne med springan parallela biceller. 
