An 
bo 
ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
Sapium Laurocerasus Desf. 
Blad tämligen små, tjocka, läderartade, försedda med tvänne glandellika bild- 
ningar på bladskaften och ett fåtal liknande inrättningar i bladskifvans kanter. 
Epidermis storcellig i synnerhet på öfre ytan, som saknar klyföppningar och 
hvars celler hafva en tjock yttervägg och äro på tvärsnitt rektangulära, ganska breda 
och högre än undre ytans samt hafva på ytsnitt äfvenledes en stor, men i följd af 
de buktade väggarne oregelbunden omkrets. Undre epidermisceller 1 tvärsnitt lägre 
och vanligen bredare än de öfre, med tjock yttervägg, på ytsnitt mycket stora, van- 
ligen mer eller mindre aflånga och försedda med svagt buktade mellanväggar. Klyf- 
öppningar, sedda från ytan, föga talrika, stora, aflånga — ovala, omgifna af tvänne 
med springan parallela biceller. Slutceller i tvärsnitt liggande i jämnhöjd med epider- 
mis, upprätta, stora och runda, men något högre än bicellerna, försedda med en ganska 
stor, tvärställd, nästan triangulär, bakåt vidgad hålighet och starka framåtriktade, 
raka ytterlister samt nästan omärkliga innanlister. 
Palissadparenchymet, som är storcelligt och består af en rad mycket höga, men 
tillika vida, regelbundet cylindriska och tätt hopstående celler, är skarpt begränsadt 
mot svampparenchymet och utgör ungefär !/s af hela mesophyllets höjd. Cellernas 
höjd är ungefär 12 gånger större än bredden, och hvarje öfre epidermiscell täcker 
4—35 palissadceller, hvilka i tvärsnitt äro runda eller ovala och åtskilda af smärre 
luftrum. 
Svampparenchymet har i samband med bladets olika tjocklek på olika ställen i 
bladskifvan 7—9 cellers höjd och är ganska storcelligt, hvarjämte dess celler äro vat- 
tenrika, ehuru ej fattiga på kloroplaster. På tvärsnitt äro cellerna ganska regelbundet 
anordnade i horisontala rader och än mer eller mindre rundade eller horisontalt sträckta 
än 1 följd af utbuktningar, som äro horisontala eller vertikala, af oregelbunden form. 
Genom de vertikala utbuktningarne uppkomma mindre luftrum mellan cellerna i imtill 
hvarandra liggande rader. Dessutom finnas äfven större luftkamrar, som kunna sträcka 
sig genom ända till 4—5 cell-lag. MSedda från ytan äro cellerna i det öfversta, till 
palissadväfnaden omedelbart gränsande laget breda, aflånga, ofta mer eller mindre 
krökta och ansluta sig ej sällan till hvarandra förmedelst korta breda utbuktningar, 
hvarigenom de komma att bilda ett småmaskigt nätverk. I de följande lagen äro 
cellerna på ytsnitt likaledes breda, skiflika och försedda med merändels talrika utskott 
samt nätlikt anordnade, än med hvarandra korsande nätverk, än med maskorna i ett 
större eller mindre antal cell-lag ställda öfver hvarandra och sammanflytande till högre 
eller lägre luftkamrar. Cellerna i understa laget tätt förenade, undantagandes midtför 
klyföppningarne, på ytsnitt rundade, nästan kvadratiska eller aflånga och kring klyf- 
öppningarne ofta något krökta. 
Hydathoder. De förut omtalade glandellika bildningarne på bladskaften sitta 
midt emot hvarandra omedelbart under bladskifvan och på hvardera af bladskaftets 
båda öfre kanter. De hafva formen af små tappar, under hvilkas topp redan med 
loupen varseblifves en kraterformig fördjupning. De fåtaliga, i bladskifvans kant 
