54 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
mäktigt och väsentligen bidrager till att förläna medelnerven böjningsfasthet. I de 
sekundära nerverna är palissadparenchymet knappast afbrutet midt öfver kärlknippet, 
men hårdbastet bildar på dettas undre sida ett knippe, hvarjämte kollenkym saknas 
på öfre och är endast svagt utveckladt i den undre sidan. Alla de ej i nerver inne- 
slutna kärlknippena äro inbäddade och ligga under svampparenchymets öfversta eller 
näst öfversta cellrad och nå på tvärsnittet allt efter sin olika storlek mer eller mindre 
djupt ned mot undre epidermis. Nästan alla äro åtföljda af hårdbast; endast de 
minsta, till ett eller annat spiralkärl reducerade kärlknippena sakna härdbastbelägg- 
ning. Äfven dessa minsta kärlknippen utmärka sig genom sina ovanligt stora spiral- 
kärl, hvilka på tvärsnitt genom bladskifvan ofta synas sträcka sig längs utmed cel- 
lerna i svampparenchymets öfversta eller näst öfversta rad under anslutning till dess 
celler förmedelst utbuktningar från dem. På ytsnitt varseblifvas i kärlknippenätet 
äfven korta, blindt slutande kärlknippeutgreningar, som utgöras af korta, kantiga 
spiraltracheider, som lägga sig intill svampparenchymets celler. Äfven mycket små 
kärlknippen åtföljas af oledade, förgrenade mjölkkärl, som, utgående från dem, sprida 
sig emellan svampparenchymets celler och äfven tränga upp till palissadväfnadens 
undre rand, längs utmed hvilken de på långa sträckor kunna följas, utan att, såsom 
hos flere andra Euphorbiaceer, tränga upp mellan palissadcellerna till epidermis. De 
större kärlknippena utmärka sig dessutom genom en anmärkningsvärd rikedom på 
stora, skarpt differentierade silrör, som likaledes ansluta sig till svampparenchymets celler. 
Derris scandens Benth. 
(Taf. XXTII, figg. 2—10.) 
Småblad ej stora, tunna och något läderartade. 
Hpidermis tämligen storcellig, utan klyföppningar på öfre sidan; dess celler med 
föga tjock yttervägg, sedda från ytan något större på öfre sidan, fig. 4, än på den 
undre, fig. 10, med buktade mellanväggar. Klyföppningar tämligen glesa, smala, af- 
långa, omgifna af ett par breda biceller, som äro parallela med springan, fig. 10. 
Slutceller små, tjockväggiga, mot utsidan något täckta af bicellerna och sålunda något 
insänkta, 1 tvärsnitt upprätta, rundadt aflånga, med liten, rundad hålighet och täm- 
ligen stora framåtriktade innanlister, men, såsom det tyckes, utan ytterlister. 
Palissadparenchymet. Mesophyllet utgöres af endast fem cellrader, af hvilka de 
båda öfversta bestå af palissadeeller och de båda understa af svampparenchymeeller. 
I den mellersta, tredje raden äro cellerna i de tjockare partierna af bladskifvan mer 
eller mindre palissadlika, fig. 2, men i de tunnare, fig. 3, hafva de större likhet med 
svampparenchymets celler; i förra fallet kommer palissadparenchymet att bestå af tre 
cellrader och att utgöra "/1+—"/s af mesophyllets höjd, i senare af endast tvänne, i 
hvilket fall det på tvärsnittet upptager ungefär ”/s af mesophyllets höjd. På ett 
tunnt mikrotomsnitt, fig. 2, företer denna väfnad nästan bilden af ett galler, i det 
cellerna i hvarje rad äro åtskilda af höga luftrum, nästan lika höga som själfva cel- 
lerna, och luftrummen i den öfversta raden äro skilda från dem i den närmast undre 
genom de vidgade och ofta med smärre utskott försedda ändarne af cellerna i de båda 
