KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 9. 59 
intill hvarandra gränsande raderna. På tjockare snitt förefaller det därför, som om 
luftrummen i de båda öfversta etagerna voro skilda från hvarandra genom en rad af 
små, rundade celler, hvilka emellertid endast äro de genomskurna ändarne af palissad- 
cellerna. Där palissadväfnaden utgöres af tvänne rader, fig. 3, begrämsas luftrummen 
i andra raden af cellerna i svampparenchymets öfversta lag, men då denna väfnad 
består af trenne rader, äro luftrummen i andra och tredje cellraderna ej så regel- 
bundet skilda från hvarandra, utan sammanflyta ofta till större lakuner, fig. 2. OCel- 
lerna i den öfversta raden äro de högsta, så att deras höjd kan vara ända till 12—15 
gånger större än bredden, samt sällan regelbundet cylindriska, utan vanligen på som- 
liga ställen afsmalnande, på andra vidgade, detta senare isynnerhet mot båda ändarne. 
På ytsnitt, fig. 5, genom de öfre ändarne stå dessa celler merändels tätt tillsammans 
och hafva en rund eller polygonal omkrets, som är endast 2—4 gånger mindre än 
ytan af en epidermiscell. På djupare gående ytsnitt genom samma cell-lag hafva 
cellerna en mindre och rund omkrets och mellan dem finnas större luftrum. Cellerna 
i närmast undre, eller, där trenne rader palissadeeller förekomma, i de båda undre 
lagen äro lägre, mer oregelbundna och åtskilda af större luftrum, sällan raka, utan 
krökta i olika riktningar och förefalla nästan kollaberade. I palissadparenchymets 
andra rad hafva cellerna på ytsnitt en mer eller mindre oval omkrets, fig. 6, och äro 
vanligen nästan kransvis anordnade kring luftrummen. Tredje mesophyll-lagets celler, 
när de äro palissadlika, fig. 2, hafva på ytsnitt en oregelbunden form och äro än 
runda, ovala eller aflånga, än trubbigt trekantiga. När cellerna i samma lag ej äro 
palissadlika, hafva de vanligen en mycket oregelbunden form och äro ofta, fig. 3, 
mer eller mindre förgrenade, nästan fingerlikt delade. När på ytsnitt, fig. 7, de bre- 
dare partierna af ifrågavarande celler genomskurits, äro dessa, 1 synnerhet i de mindre 
kärlknippemaskorna, ovanligt breda, något bågformigt krökta samt nästan nätlikt an- 
ordnade. De äro fyllda af ett sekretartadt innehåll. 
KNÖPFF har (a. st. pag. 7T1—78) lämnat en något knapphändig beskrifning på 
biadets inre struktur hos denna växt och uppgifvit palissadväfnaden vara tvåradig, i 
det han hänför mellersta mesophyll-laget till svampparenchymet. Cellerna i detta lag 
benämnas af honom ""Klammerzellen'" och omsluta de till svampparenchymet förlagda 
schizogena sekretbehållarne och de i dem befintliga sekretmassorna. Fan antager 
nämligen, att nyss nämnda celler äro de fingerlikt förlängda epithelialcellerna, som 
ursprungligen beklädt sekretbehållarne” (a. st. pag. 14). Författaren har emellertid 
icke genom undersökning af sekretbehållarnes anläggning och utveckling sökt konsta- 
tera riktigheten af detta antagande. I mikrotomsnitt saknas hvarje spår af sekret- 
massor antagligen af den orsak, att de upplösts i följd af den föregående behandling, 
som materialet fått undergå. Men äfven i de för fri hand skurna preparaten äro 
dylika sekretmassor mycket sällsynta, hvilket möjligen kan bero därpå, att materialet 
under flera år förvarats i vattenblandad sprit. Att döma af strukturförhållandena i 
de fullt utvecklade bladen af denna växt förefaller det mera sannolikt, att i de större 
kärlknippemaskorna sekretet i det tredje mesophyll-lagets celler afsatts i luftrummen 
och att dessa celler i följd däraf kollaberat och på samma gång antagit samma form 
