KUNGL. SV. VRT. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:O 2. 57 
gande i samma nivå som epidermiscellerna, i tvärsnitt upprätta, höga och tämligen 
smala, något tunnväggiga, afsmalnande inåt och försedda med nästan raka, korta 
ytterlister och små, nästan omärkliga innanlister. : 
Palissadparenchymet, storeelligt. upptagande på tvärsnitt '/s eller ända till '/> af 
- hela mesophyllets höjd, består af en cellrad och är sammansatt af tvänne till innehåll 
och form olika slag af celler. Några äro nämligen fyllda med en brun vätska, i hvilken 
finnas smärre kloroplaster på imsidan af cellväggarne, och ej regelbundet cylindriska, 
utan utåt mycket breda och inåt starkt afsmalnande samt därför åtskilda af större 
luftrum, under det på tvärsnitt genom de öfre ändarne cellerna äro tätt hopstående, 
endast något åtskilda genom smärre trekantiga mellanrum. På mikrotomsnitt, som 
behandlats med hematoxylin, blåfärgas hela cellinnehållet, och detta är genom ljusare 
tvärspringor deladt i flere partier. Deras höjd är 4—6 gånger större än deras största 
bredd och hvarje öfre epidermiscell täcker allt efter sin olika storlek 6—14 sådana 
palissadeeller. Deras omkrets är 3—4 gånger större än de palissadeeller, som hysa 
ett nästan färglöst plasma. Dessa senare äro på ytsnitt rundadt polygonala, tätt 
hopstående och på tvärsnitt genom bladet af samma höjd som de andra palissadcel- 
lerna, men regelbundet cylindriska och smala samt innehålla kloroplaster i ett ofär- 
gadt plasma. En och annan af dessa celler kan dessutom innehålla en mindre kristall- 
konkretion. Därjämte finnes 1 denna väfnad en och annan mycket stor kristallsäck. 
Hvad fördelningen af dessa båda cellformer beträffar, så tyckas de ei förekomma en- 
staka, blandade med hvarandra, utan bilda hvar för sig större eller mindre grupper, 
som på ytsnitt te sig såsom smalare band eller större grupper af växlande form och 
storlek, men någon bestämd relation mellan dem och vare sig de epidermoidala slem- 
cellerna eller kristallsäckarne har ej kunnat upptäckas. De med brunt innehåll fyllda 
palissadeellerna tyckas vara till antalet öfvervägande. 
Svampparenehymet, som i jämförelse med palissadväfnaden är småcelligt, har 
merändels 4—6 ecellers höjd. Dess celler äro tämligen regelbundet anordnade i lika 
många, ofta afbrutna horisontala rader och utgöra en mellanform mellan båglika, 
skiflika och taggiga svampparenchymeeller. På tvärsnitt genom bladskifvan äro cel- 
lerna vanligen mer eller mindre aflånga och då sträckta i horisontal eller, såsom för- 
hållandet är med cellerna i öfversta raden, vertikal riktning samt försedda med korta, 
breda utskott, som ligga såväl 1 horisontal- som i vertikalplanet. Denna väfnad är 
mycket lakunös, så att hvarje cell med större delen af sin yta gränsar till luftrum, 
hvilka äro sträckta än i horisontal än i vertikal riktning och 1 senare fallet sträcka 
sig genom flera cell-lag. Sedda från ytan äro cellerna korta och breda, något krökta 
och i synnerhet mot ändarne försedda med korta, breda utskott och bilda ett små- 
maskigt nätverk, hvars maskor sällan äro fullständigt slutna och merändels hafva en 
aflång omkrets. Det är således anledning att beteckna denna väfnad såsom skiflik. 
Dess celler äro till största delen fyllda med en brun, af hematoxylin blåfärgad vätska, 
öfverensstämmande med den i de bruna palissadeellerna. Endast ett färre antal hafva 
ett ofärgadt plasma, och sådana celler förekomma i synnerhet i understa laget. Kri- 
stallkonkretioner äro vanliga äfven i svampväfnaden. 
- 
KE. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2, 
[vel 
