KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 59 
I de mellersta lagen äro cellerna på tvärsnitt i följd af utbuktningar till formen ännu 
mer oregelbundna och flikade (de smärre rundade cellerna, som finnas emellan dem, 
äro de genomskurna utbuktningarne från andra celler) och på ytsnitt likaledes mer 
oregelbundna, smalare och åtskilda af större luftrum. Cellerna i det understa laget 
på tvärsnitt mindre än de öfriga och till formen mycket växlande, sträckta än i hori- 
sontal än i vertikal riktning och än med än utan utbuktningar, på ytsnitt af ungefär 
samma form som cellerna i mellersta lagen, endast något bredare och tätare hopstå- 
ende. I synnerhet i detta cell-lag finnas kristallsäckar och stora kristallkonkretioner. 
Kärlknippena äro alla inbäddade i mesophyllet och sakna hårdbast. De minsta, 
till ett eller två tracheala element reducerade kärlknippena ligga något närmare den 
undre bladytan och äro genom tvänne rader svampparenchymeeller skilda från palis- 
sadväfnaden. Kärlknippena omgifvas af långa, tvärdelta celler, hvilka i hvarje dotter- 
cell innehålla en kristallkonkretion af mindre storlek än de i svampparenchymet före- 
fintliga. 
Helicia sp. 
Blad ganska stora, kortskaftade, tunna, men fasta och läderartade. 
Epidermis tämligen småcellig, med tjock, på öfre bladytan svagt, på den undre 
skarpt strierad yttervägg, utan klyföppningar på den öfre. I tvärsnitt äro epidermis- 
cellerna på båda ytorna ungefär lika höga och rektangulära, något bredare på 
den undre, men på ytsnitt de öfre epidermiscellerna tämligen små och regelbundet 
polygonala och de undre i följd af de buktade mellanväggarne till omkretsen oregel- 
bundna och vanligen något större. Klyföppningar ej synnerligen talrika, sedda från 
ytan breda, runda och omgifna af tvänne med springan parallela biceller. Slutceller 
i olikhet med hvad annars plägar vara fallet hos Proteaceerna stående i jämnhöjd 
med epidermis, 1 tvärsnitt ovala, 1 snedt vertikal riktning liggande utmed bicellerna 
och försedda med starka, inåt krökta ytterlister, utan innanlister. 
Palissadparenchymet utgör ungefär '/+ af hela mesophyllets höjd och består af 
en rad tätt hopstående, regelbundet cylindriska, med en brun vätska fyllda celler, 
som i förhållande till den stora bredden äro tämligen låga, i det höjden endast är 
3—4 gånger större än bredden. På ytsnitt äro dessa celler i genomskärning af deras 
öfversta ändar föga åtskilda genom smärre interstitier, runda, aflånga eller nästan 
fyrkantiga och nästan lika stora eller till och med större än ytan af en epidermiscell; 
längre ned äro de i genomskärning regelbundet runda eller ovala och åtskilda af något 
större mellanrum. På sådana ytsnitt synas ofta grupper af dels mycket stora dels 
ovanligt små celler, som sakna kornigt innehåll och hvilkas väggar hafva en intensivt 
brun färg: i sådana grupper uppträda äfven mindre celler, som hafva ofärgade väggar, 
men ett innehåll af samma intensivt bruna färg. Dessa cellgrupper göra intrycket af 
att vara stadda i desorganisation. 
Svampparenchymet, som är tämligen storcelligt och föga lakunöst, har vanligen 
ungefär 7 cellers höjd, och dess celler äro på tvärsnitt anordnade i horisontala rader. 
