KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 9, é3 
V. Dorsiventrala blad med kantigt svampparenchym. 
Buettneria angulata Hassk. 
(Taf. XXIV, fig. 2—8) 
Blad tämligen stora, tunna och mjuka. 
Epidermis på öfre bladytan försedd med sparsamma klyföppningar och bestå- 
ende af stora, i tvärsnitt kvadratiska, höga celler, fig. 2, som till större delen äro 
förvandlade i slemceller och sedda från ytan, fig. 3, regelbundet polygonala. Undre 
bladytans epidermisceller, fig. 2, i tvärsnitt rektangulära, mycket lägre än den öfres 
och på ytsnitt i följd af de något buktade mellanväggarne till formen mer oregel- 
bundna, fig. 8, enstaka af dem förvandlade i slemceller. Ytterväggen tunn, i syn- 
nerhet på undre bladytan, på öfre sidan strimmig. Klyföppningar tämligen talrika, 
med oval omkrets, fig. 8. MSlutcellerna något höjda öfver bladytan, mycket små, 
tämligen tjockväggiga, 1 tvärsnitt ovala, snedt horisontalt stälda utmed de omgifvande 
öfverhudscellernas sidor, försedda med en liten oval hålighet, utan såväl ytter- som 
innanlister. 
Palissadparenchymet är skarpt skildt från svampparenchymet och upptager unge- 
fär "/s af hela mesophyllets höjd och är något högre än öfre epidermis, fig. 2. Det 
utgöres af en enda rad tämligen glest stående celler, hvilka i följd af de något undu- 
lerade mellanväggarne ej alltid äro fullt cylindriska; deras höjd är ungefär 3—5 
ganger större än deras omkrets, som är mer eller mindre rundad eller aflång, fig. 4, 
och så liten, att 10—1535 palissadceeller täckas af en öfre epidermiscell. 
Svampparenchymet, som är ganska småcelligt, utgöres af ett växlande antal, 
3—6, horizontala rader, fig. 2. Ej sällan äro cellerna i öfversta raden mer eller 
mindre sträckta 1 vertikal riktning, hvarigenom antalet rader kommer att minskas. 
Cellraderna äro emellertid ofta afbrutna af mellanrum, hvarigenom en tendens till 
anordning i vertikala rader äfven gör sig gällande. TI de två—tre understa raderna 
äro likväl mellanrummen merändels färre, så att anordningen i horizontala rader tyd- 
ligare framträder. NSvampparenchymeellernas form är på tvärsnitt mycket växlande. 
De äro nämligen än isodiametriska än mer eller mindre sträckta i horisontal eller 
vertikal riktning samt tillika merändels kantiga, utan att förlängas i egentliga utskott. 
På ytsnitt hafva cellerna i understa laget, fig. 7, en mindre, rundad eller aflång, 
vanligen något kantig omkrets, men sakna utskott. I de öfriga lagen, fig. 6, äro de, 
i synnerhet i närheten af kärlknippena, mer aflånga och något mer kantiga. 
Kärlknippena. De större bland dem äro nästan genomgående och omgifvas af 
i rader ställda cylindriska celler, hvar och en af dem innehållande en kristall, och 
innanför dem af likaledes radvis anordnade celler, som äro fyllda med ett brunt 
innehåll. Sistnämnda cellrader åtfölja äfven de minsta, till ett eller tvänne kärl 
reducerade kärlknippena, som befinna sig omedelbart under palissadväfnaden, fig. 5, 6. 
