KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 69 
palissadparenchymet gränsande äro ofta sträckta i vertikal riktning, palissadlika och 
stå ej sällan genom sidoutskott i förbindelse med hvarandra. I de öfriga lagen före- 
komma jämte runda eller kantiga äfven celler, som äro mer eller mindre sträckta än 
i vertikal än i horisontal riktning och som likaledes genom korta utskott kommuni- 
cera med hvarandra. Cellerna i denna väfnads understa lag stå på öfvergång emellan 
palissad- och svampparenchymeeller, men utgöra endast omkring !/+ af hela meso- 
phyllets höjd samt äro kortare och bredare än de egentliga palissadeellerna, högst 2 
gånger så höga som breda, och sällan regelbundet cylindriska, utan ofta trattlika 
eller stundom ungefär lika vida som höga, fig. 2. Ej sällan äro de en gång septerade. 
Mellan dem finnas talrika, rätt stora mellanrum, fig. 9, hvarjämte cellerna hafva en 
rundad omkrets, som är större än de egentliga palissadeellernas, jfr figg. 5 och 9. 
Luftrummen 1 hela denna väfnad jämförelsevis små, men mycket växlande till 
storlek. 
Kärlknippena utmärka sig genom det stora antalet element, som finnas till och 
med i de mindre af dem. De större äro genomgående, hvarvid emellertid hårdbastet 
ej sträcker sig ända ut till båda bladytornas epidermis, utan är skildt från denna 
genom en till mekanisk väfnad förvandlad grundväfnad. Ofvanför de minsta af de 
genomgående kärlknippena finnes en enkel rad af dylika grundväfnadsceller. Men 
äfven alla de öfriga, mindre och inbäddade kärlknippena, till och med de minsta, 
blindt slutande kärlknippeändarne, som hos denna växt äro ovanligt talrika, omgifvas 
mer eller mindre fullständigt af hårdbast. De minsta kärlknippena, som befinna sig 
närmare den undre bladytan, gränsa upp till andra raden af svampparenchymet och 
äro sålunda skilda från palissadväfnaden i den öfre sidan. 
- — Sekretceller. De hos NSapindaceerna så vanliga, 1 form af celler uppträdande 
sekretbehållarne förekomma äfven hos denna växt. De skilja sig från de öfriga meso- 
phylleellerna genom tjockare väggar samt brunaktigt och finkornigt innehåll. De 
förekomma talrikast i svampparenchymet, äro merändels större än öfriga celler i 
samma väfnad och mera regelbundet rundade, fig. 2. Någon närmare förbindelse 
mellan dem och kärlknippena, som enligt RADLKOFER (a. st. sid. 304) ej är sällsynt 
inom denna familj, har ej kunnat upptäckas hos denna växt. De förekomma visser- 
ligen äfven i medelnerven, men sluta sig ej till dennas kärlknippen, utan befinna sig 
i den centrala, af kärlknippena omgifna och märgen motsvarande grundväfnaden. 
Dylika sekretceller saknas icke heller i palissadparenchymet, där de hafva form af 
palissadceeller och samma höjd som dessa, fig. 2, samt äro än odelade än genom en 
eller flera väggar tvärdelta. På ytsnitt genom palissadparenchymet anträffas stundom 
större kaviteter, fig. 5, som tyckas sakna särskild vägg. Huruvida de äro sekretceller 
med oblitererad vägg eller lysigena sekretbehållare, har författaren ej varit i tillfälle 
att afgöra. 
Copaifera Langsdorfii Desf. 
Småblad tämligen små, tunna och glatta. 
Epidermis utan klyföppningar på öfre sidan, på båda bladytorna småcellig och 
med tjock yttervägg samt vågiga mellanväggar med randporer i utbuktningarne; dess 
