KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 75 
Combretum sp. 
Denna obestämda art skiljer sig i åtskilliga väsendtliga afseenden från den redan 
förut (sid. 15) beskrifna C. decandrum Roxb. och synes komma närmast C. salici- 
folium E. Mey., som dock afviker genom smalare, mer aflånga blad. 
Blad tämligen små, lansettlika, läderartade, tämligen tunna, men märkbart 
tjockare invid de större kärlknippena. 
Epidermis tämligen storcellig i synnerhet på öfre ytan, som saknar klyföpp- 
ningar, och med tämligen tjock yttervägg; öfre epidermisceller, sedda från ytan, poly- 
gonala, de undre med i följd af de buktiga mellanväggarne något oregelbunden om- 
krets, försedda med randporer. Klyföppningar tämligen glesa, utan biceller, och af 
tvänne olika former, nämligen dels aflångt ovala dels runda, när de betraktas från 
ytan. De förra äro talrikast och deras slutceller, som äro upprättstående och ligga 
något under öfverhudens yta, men sträcka sig ända ned till dennas innanvägg, äro i 
tvärsnitt smala, aflånga och försedda med små, mot hvarandra riktade innanlister 
och nästan ännu mindre, upprätta ytterlister. Märkvärdigt nog, tyckas de sakna and- 
håla. De senare, som hafva en rund omkrets, ligga i jämnhöjd med öfverhudens 
yttervägg, men deras slutceller äro betydligt lägre än de omgifvande epidermiscellerna 
och i tvärsnitt nästan runda, något bredare utåt och afrundade inåt samt försedda 
med tvänne tämligen långa, raka, spetsiga och uppåt riktade ytterlister, utan innan- 
lister. En liten andhåla kommer på det sätt till stånd, att de närmast omgifvande 
epidermiscellerna lossna från underliggande mesophyll och höja sig något upp öfver 
detsamma. De af BACHMAN (a. st. s. 438) och sedermera af HEIDEN (a. st. s. 166) 
ytterligare undersökta sköldformiga trichomen förefinnas äfven hos denna art och 
höra till den typ, som benämnts "schildförmige, blasige Hautdräsen'. De förekomma 
endast på undre ytan och sitta i fördjupningar. 
Palissadparenchymet, som är ganska storcelligt, består af en cellrad, som i de 
tunnare partien af bladskifvan ofta utgör mer än hälften af hela mesophyllets höjd 
i tvärsnitt, men i de tjockare är märkbart lägre 1 förhållande till svampparenchymet. 
Dess celler äro regelbundet cylindriska, höga och smala, så att deras höjd är ungefär 
10—12 gånger större än bredden. På ytsnitt äro cellerna runda och något åtskilda 
genom smärre luftrum; allt efter den olika storleken af epidermiscellernas yta och palis- 
sadcellernas olika vidd täcker hvarje epidermiscell 2—4 palissadceller. Talrika, mycket 
stora kristallsäckar, innehållande hvar sin kristallkonkretion, uppträda i denna väfnad 
och kunna ofta sträcka sig ned i svampparenchymet, så att de stundom endast genom 
tvänne cellrader äro skilda från undre epidermis. Den rikliga förekomsten af fett- 
kroppar i palissadcellerna hos denna art torde äfven böra anmärkas. RADLKOFER (II, 
s. 124) har redan fäst uppmärksamheten på förekomsten af dylika kroppar hos vissa 
Combretaceer. 
Svampparenchymet, som är tämligen storcelligt, är i de tunnare delarne af blad- 
skifvan, d. v. s. öfver fördjupningarne i undre bladytan, endast 3—4 celler högt, men 
kan i närheten af de större kärlknippena hafva ända till 7—8 cellers höjd. Cellerna 
i denna väfnad stå mycket tätt tillsammans, så att luftrummen blifva ovanligt små 
