80 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
för öfrigt äfven är fallet med den undre, och någon skarp gräns mellan ifrågavarande 
väfnad och svampparenchymet förekommer icke, äfven af den anledningen, att de 
öfversta cellerna i sistnämnda väfnad kunna blifva mer eller mindre palissadlika. 
Svampparenchymet, som i jämförelse med palissadväfnaden är ganska storeelligt 
och i de tjockare partierna af bladskifvan har ända till 9--10, men i de tunnare en- 
dast 5—4 cellers höjd, är en ganska lakunös väfnad. Det intercellulära systemet är 
i de tjockare delarne af bladskifvan mindre utveckladt på samma gång som svamppar- 
enchymet är mer storcelligt. I de tunnare bladpartierna kunna däremot luftkamrarne 
sträcka sig från palissadväfnadens undre gräns ned till undre epidermis, Men de 
flesta af dem upptaga endast en del af svampparenchymets höjd på tvärsnittet och 
äro sträckta än i vertikal än i horisontal riktning eller isodiametriska. Äfven dessa 
mindre luftrum gränsa ofta omedelbart till palissadväfnaden. På tvärsnitt hafva 
svampparenchymets celler ungefär samma storlek i denna väfnads öfre och undre del 
samt äro vanligen isodiametriska, mer eller mindre rundade eller kantiga eller någon 
gång, nämligen i öfversta eller understa raden, vertikalt sträckta, nästan palissadlika. 
Endast sällan, och då i andra, tredje eller fjärde laget, uppifrån räknadt, framträder 
äfven på tvärsnitt en eller annan svag utbuktning, hvarigenom cellen får en mer 
oregelbunden omkrets. På ytsnitt äro cellerna i understa laget rundade — aflånga 
och sakna nästan fullständigt hvarje tillstymmelse till utbuktningar, men med benä- 
genhet till anordning i krans. Cellerna i närmast öfre lag hafva ungefär samma form, 
äro nästan isodiametriska, men stå ej sällan genom små utbuktningar i förbindelse 
med hvarandra, utan att någon nätlik anordning af cellerna kommer till stånd. I 
de två, tre näst öfre lagen äro cellerna på ytsnitt likaledes korta och breda, men få 
i följd af kortare utbuktningar en mer oregelbunden omkrets. De större luftrummen 
uppkomma i dessa lag ej såsom maskor i ett cellnät, utan omgifvas af kransvis kring 
dem anordnade celler. Cellerna i det öfversta, till palissadväfnaden gränsande laget 
äro på ytsnitt runda och sakna utbuktningar och äro åtskilda af mindre mellanrum ; 
då större intercellularrum förekomma 1 detta lag, begränsas de af en krans af celler. 
Kristallkonkretioner förekomma såväl i palissad- som svampparenchymets celler. 
Kärlknippena åtföljas af hårdbast och äro nästan alla inbäddade. Endast de 
största, från medelnerven utgående strängarne äro nämligen genomgående, de dem i 
storlek närmast kommande sträcka sig visserligen ned till undre epidermis, men äro 
genom palissadväfnaden skilda från den öfre. De minsta kärlknippena ligga under 
svampparenchymets öfversta cellrad. I medelnervens grundväfnad förekomma slem- 
kaverner, som redan af DUMONT (a. st. pag. 199) iakttagits i sammen och bladskaften 
hos detta släkte. 
Mischodon zeylanicus Thwait. 
Blad stora, kortskaftade, tämligen tjocka och läderartade. 
Hpidermis med i synnerhet på öfre sidan tjock yttervägg, storcellig, utan klyf- 
öppningar på öfre ytan, hvars celler hysa ett brunt innehåll och på tvärsnitt äro 
ungefär lika höga som breda och sedda från ytan tämligen regelbundet polygonala, 
