KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:0 2. 81 
försedda med tjocka mellanväggar och till omkretsen ej synnerligt stora. På ytsnitt 
betäckas större eller mindre partier af bladets undre sida i nervernas närhet af en 
storcellig och af regelbundet polygonala, något aflånga celler bestående epidermis, 
som saknar klyföppningar och förstärkes af ett likaledes af polygonala celler be- 
stående hypoderma, under det epidermis på andra, vanligen mindre partier utgöres 
af mindre celler, som i följd af de ofta svagt buktade mellanväggarne ej äro så regel- 
bundet polygonala. I detta parti af epidermis finnas klyföppningarne, på samma gång 
som hypoderma saknas. Klyföppningar föga talrika, på ytsnitt rundadt ovala, omgifna 
af tvänne smala, med springan parallela biceller; den af ytterlisterna bildade och in- 
gängen till själfva klyföppningen begränsande väggen i kanten ojämn och på öfre 
ytan finknottrig. Slutceller liggande i jämnhöjd med epidermis, i tvärsnitt ovala och 
i snedt horisontalt läge liggande utmed de utåt smala, men inåt vidgade bicellerna, 
som helt och hållet täcka sluteellernas undre sida, med snedt horisontalt sträckt hå- 
lighet samt små, något krökta och framåt riktade ytterlister, utan innanlister. 
Palissadparenchymet är hos denna växt ej skarpt skildt från svampparenchymet, 
och mesophyllet i sin helhet kan betraktas såsom en mellanform mellan de dorsiven- 
trala och de dorsala bladens mesophyll. Visserligen är öfversta cellraden af denna 
väfnad ett väl differentieradt palissadparenchym och är merändels ganska skarpt skildt 
från det öfriga mesophyllet. Denna rad utgör nära '/s eller endast '/+ af mesophyllets 
höjd, och dess celler stå mycket tätt tillsammans, äro vanligen septerade, höga och 
smala, så att deras höjd är ungefär 20 gånger större än bredden samt därjämte ovan- 
ligt regelbundet cylindriska. På ytsnitt äro de polygonala, och hvarje epidermiscell, 
som dock har en ganska liten yta, kan täcka 8—14 palissadeeller. Men cellerna i 
den närmast undre raden äro äfven mer eller mindre palissadlika, ehuru märkbart 
kortare och bredare samt mer åtskilda af luftrum, hvarvid de stundom genom smärre 
utbuktningar från sidoväggarne kunna träda i förbindelse med- hvarandra. Äfven 
cellerna i närmast undre rad (den tredje från öfre epidermis räknad) kunna antaga 
form af palissadceller, men äro i så fall bredare i förbållande till höjden än cellerna 
i näst öfre rad och stå genom utbuktningar af sidoväggarne i förbindelse med hvar- 
andra. Dessa trenne cellrader utgöra tillsammans ungefär ”/s af mesophyllets höjd 
på tvärsnittet. 
Svampparenchymet. Räknas de tre öfversta cellraderna till palissadparenchymet, 
så har svampväfnaden endast 4 cellers höjd och dess tämligen stora celler äro på 
tvärsnitt ganska regelbundet anordnade i fyra horisontala rader. Cellerna hafva på 
sådana snitt en ganska växlande form och äro än rundade än nästan fyrkantiga och 
något sträckta i horisontal riktning än mer eller mindre palissadlika, hvilket senare 
i synnerhet är förhållandet med cellerna i de båda understa raderna, mera sällan med 
dem i de båda öfversta. I synnerhet i dessa äro cellerna äfven på tvärsnitt utbuk- 
tade, hvarför äfven luftrummen äro talrikare i de öfre raderna. Sällan sträcka sig 
luftrummen, som i så fall blifva höga och smala, ned mellan cellerna i de undre 
raderna ända till undre epidermis. På ytsnitt äro cellerna i det understa laget, när 
detta ej är ombildadt till hypoderma, rundade eller aflånga utan tillstymmelse till ut- 
buktningar och ligga tätt tillsammans utan andra större öppningar än midt öfver 
K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 39. N:o 2. - 11 
