386 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
sklerenkym och, med undantag af de allra minsta, äro genomgående, X, 5, 3, utan 
att på bladytan framträda i form af nerver. Dessa bilda ett rikligt nätverk, som 
utfyller nyss omnämnda fält och hvars maskor äro mycket små och än mer eller 
mindre triangulära eller ovala än nästan fyrkantiga, rektangulära eller kvadratiska. 
Det egentliga kärlknippet är förlagdt till undre sidan af bladet och endast genom 
ett par lag af sklerenkymatisk grundväfnad skildt från dettas undre epidermis, men 
står i förbindelse med den öfre genom en, två eller tre rader hårdbastlika celler, allt 
efter kärlknippets storlek, X, 3. De minsta kärlknippena stå ej i sådan förbindelse 
med öfre epidermis och befinna sig, ovanligt nog, nära intill den undre, X, 4. Stundom 
genomsättes hela palissadväfnaden af en rad hårdbastlika celler, X, 6, troligen bero- 
ende därpå, att antingen själfva kärlknippet ej längre fortsatts eller möjligen inslagit 
en horisontal riktning. 
Cinchona caloptera Miq. 
(Taf. XIII, Figg. 4—13.) 
Blad tämligen små, tjocka. 
Epidermis utan klyföppningar på öfre bladytan och därstädes förstärkt med ett 
hypoderma; dess celler fyllda med ett brunt innehåll i bladets båda sidor. Öfre 
epidermiscellerna med tämligen tjock, granulerad och hvälfd yttervägg, XIII, 4, och 
undulerade mellanväggar, XIII, 5. Hypoderma bestående af ett lag, något högre 
än öfverhuden; dess celler fyllda med ett vattenklart innehåll, sedda från ytan poly- . 
gonala, XIII, 6, med raka, tunna mellanväggar, betydligt större än epidermiscellerna. 
Öfverhudscellerna på undre sidan, sedda från ytan, XIII, 12, hafva raka mellanväggar, 
äro smalare och hafva en mindre yta än på den öfre. Klyföppningar tämligen tal- 
rika och stora, omgifna af tvänne med springan parallela biceller. Slutceller något 
höjda öfver epidermis, XIII, 13, i tvärsnitt triangulära, med inåtriktad spets och utåt 
bredare, föga tjockväggiga och försedda med smala, spetsiga, framåtriktade ytterlister, 
utan innanlister. 
Palissadparenchymet. Mesophyllet är storcelligt och dess celler, som äro an- 
ordnade i regelbundet horisontala rader, aftaga något i storlek mot bladets undre 
sida, hvarjämte någon skarp gräns emellan palissad- och svampparenchym ofta saknas, 
då nämligen de öfversta cellerna i den senare väfnaden, såsom ej sällan inträffar, 
antaga palissadform. Det egentliga palissadparenchymet består af tvänne cellrader och 
upptager ungefär hälften eller något mer af hela mesophyllets höjd, XIII, 4. Cellerna i 
denna väfnad äro, 1 synnerhet i den öfre raden, höga, ehuru på samma gång vida, så att 
deras höjd är ungefär 3—38 gånger större än bredden, samt ej sällan septerade och 
ej regelbundet cylindriska, utan ofta olika vida på olika höjd. I tvärsnitt, XIII 7, 
hafva de en rund omkrets, som är 2—3 gånger mindre än den af en öfre epidermis- 
cell och äro åtskilda af smärre luftrum. 
Svampparenchymet har på tvärsnitt genom bladet, XIII, 4, ungefär 7 cellers 
höjd, och dess celler äro anordnade i ganska regelbundna horisontala rader. Denna 
ganska storcelliga väfnad bildar en mycket kompakt cellmassa, hvars luftrum mer- 
