KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 
[0 0) 
FT 
LU 
ändels äro så små, att de äro mindre än någon af de omgifvande cellerna. Mera 
sällan förefinnas högre luftkamrar, som stundom kunna sträcka sig genom ända till 
fem cell-lag, men de äro så smala, att deras bredd är mindre än den af de om- 
gifvande cellerna. I den öfversta raden, XIII, 4, äro cellerna mer eller mindre 
sträckta i vertikal riktning och hafva äfven på ytsnitt, XIIT, 8, någon likhet med 
palissadeeller, ehuru de äro betydligt större, mer aflånga och ej sällan lindrigt krökta. 
Den understa radens celler äro på tvärsnitt runda eller aflånga och på ytsnitt, XIII, 11, 
runda eller ovala, tämligen lika dem i det öfversta laget, ehuru mindre än dessa. I 
de mellanliggande lagen äro cellerna på tvärsnitt likaledes rundade eller aflånga och 
då något sträckta 1 horisontal riktning, till och med försedda med en eller annan 
kortare utbuktning. Sedda från ytan, XIII, 9, äro de breda, skiflika och hafva i följd 
af korta utbuktningar en oregelbunden omkrets. Till och med i det näst understa 
laget, XTIIT, 10, bibehålla cellerna denna form, ehuru utbuktningarna äro färre och ej 
så skarpt markerade. I synnerhet i denna väfnads öfversta lag, men äfven, ehuru 
mer sällan i de öfriga, finnas stora rundade kristallsäckar, hvilkas innehåll gör in- 
tryck af att vara kristallsand. Till och med enstaka celler i öfre epidermis hysa ett 
dylikt innehåll eller stora, enkla kristaller. 
På undre bladytan iakttagas där och hvar rundade upphöjningar, som betäckas 
at epidermis och i hvilka svampparenchymets celler hafva sträckts i vertikal rikt- 
ning mot bladytan och blifvit palissadlika. De öfverensstämma med de af mig be- 
skrifna och afbildade s. k. lenticellhydathoderna hos flera Mangroveväxter (a. st. 
s. 38—40), ehuru någon destruktion af dem ej iakttagits hos denna växt. 
Kärlknippena. Äfven de gröfre af dem, hvilka bilda nerver, sakna hårdbast, 
men omgifvas på alla sidor af vekbast, i hvilket finnas talrika, i krets anordnade 
grupper af silrör, som åtföljas af långa, cylindriska, af ett brunt innehåll fyllda se- 
kretceeller. I de öfriga kärlknippen, som ej föranleda uppkomsten af nerver på blad- 
ytan, äro silrörsgrupperna jämte sekretcellerna förlagda till den undre sidan. Äfven 
de största; bland dessa senare kärlknippena äro ej egentligen genomgående, enär de 
genom 4—5 lag af oförändradt svampparenchym äro skilda från undre epidermis. 
Ofvanför dessa kärlknippen finnes emellertid ej palissadparencehym, hvilket ersättes 
af ett efter kärlknippenas storlek från 1—3 växlande antal rader af runda eller 
kantiga, tjockväggiga celler, hvilka bilda så att säga en brygga mellan öfre epidermis 
jämte hypodermat och själfva kärlknippet. De ännu mindre kärlknippena gränsa 
med sin strängslida intill palissadväfnaden och de allra minsta hafva endast sträng- 
slida på den undre sidan, sakna vekbast och sekretceller och bestå endast af nägra 
få. trakeala element, som omedelbart ansluta sig till de undre ändarne af palissad- 
cellerna i den undre raden. 
Cryptocarya ferrea Blume. 
Blad medelstora, tunna, något läderartade. 
Epidermis ej synnerligt storcellig och med föga tjock yttervägg, utan klyföpp- 
ningar på den öfre bladytan, hvars epidermisceller i tvärsnitt äro märkbart högre 
