KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 93 
höja sig och öfver dem böja sig emot hvarandra, bildande en yttre andhåla, upp- 
rätta, i tvärsnitt nästan triangulära, bredast inåt och med raka insidor och nästan 
raka framsidor, hvilka endast i närheten af utgången något litet bukta sig emot hvar- 
andra och sålunda bilda en trång genomgång från den höga, smala bakgården till 
den låga förgården. Ytterlister små, raka, uppåt och fram emot hvarandra riktade; 
innanlister i form af korta, tandlika och spetsiga, raka bihang, riktade emot hvarandra. 
Palissadparenchymet upptager ungefär '/; af hela mesophyllets höjd, är skarpt 
begränsadt mot svampparenchymet och består af en rad höga, smala, regelbundet 
cylindriska och fullkomligt lodrätt ställda samt tätt hopstående, stundom septerade 
celler, hvilkas höjd är 10—12 gånger större än bredden. På ytsnitt äro de runda 
eller nästan polygonala, och 8—14 sådana celler kunna täckas af en öfre epidermiscell. 
Inga kristalliniska bildningar hafva iakttagits i cellerna af denna väfnad. 
Svampparenchymet, som är vattenrikt, tämligen storcelligt och tunnväggigt, har 
vanligen 6 cellers, men i närheten af större kärlknippen ända till 8 cellers höjd, och dess 
celler äro öfvervägande anordnade i vertikala rader. Endast cellerna närmast under 
palissadväfnaden och de som gränsa omedelbart till undre epidermis, hvilka celler på 
tvärsnitt äro mindre än de öfriga, visa en tendens till anordning i horisontala, ehuru 
ofta afbrutna rader. GCellerna i båda dessa rader hafva ej sällan benägenhet att sträcka 
sig i vertikal riktning. För öfrigt äro på tvärsnittet de genomskurna cellerna runda; 
de horisontalt sträckta äro återigen sådana celler som ej blifvit genomskurna. Svamp- 
parenchymet är ganska lakunöst och dess luftkamrar kunna någon gång sträcka sig 
från undre gränsen för palissadväfnaden ända ned till undre epidermis, men merän- 
dels äro de inskränkta till ett färre antal cell-lag och ligga då på olika höjd i tvär- 
snittet. På ytsnitt hafva cellerna 1 öfversta laget en jämförelsevis liten yta, som 
dock är betydligt större än en palissadeell i genomskärning, äro korta, breda, nästan 
rundade, ehuru deras omkrets blir något oregelbunden 1i följd af korta, breda utskott, 
genom hvilka cellerna träda i förbindelse med hvarandra och blifva nätlikt anordnade, 
bildande små maskor, hvilka äro mindre än ytan af någon af de omgifvande cellerna 
och merändels begränsas at fyra celler. Endast de celler, som omgifva de minsta 
till några få spiralkärl reducerade kärlknippena, hvilka hafva sin plats omedelbart 
under detta cell-lag äro utbuktade i längre utskott, hvarigenom luftrummen vid dessa 
kärlknippen blifva större. I samma cell-lag förekomma talrika, stora, runda kristall- 
säckar med hvar sin ovanligt stora kristallkonkretion. I det understa, till undre 
epidermis gränsande laget äro cellerna, sedda från ytan, likaledes små, runda eller 
ovala utan egentliga utbuktningar och ligga merändels tätt intill hvarandra, där inga 
klyföppningar förefinnas. I närmast öfre lag hafva cellerna en mycket större yta, 
ehuru äfven de äro jämförelsevis små, korta och breda samt försedda med utbukt- 
ningar och därför nätlikt anordnade med små, af vanligen fyra celler begränsade 
maskor, som knappast äro så stora som ytan af någon bland de omgifvande cellerna. 
I de mellan detta och det öfversta laget liggande cell-lagen äro cellerna, sedda från 
ytan, längre och smalare, försedda med längre utbuktningar, utgörande en mellan- 
form emellan den skiflika och den Ibachka typen och bildande mer regelbundna nät- 
verk med större maskor, 
