KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 39. N:o 2. 95 
luftrum, på samma gång som cellerna förete en stor mångformighet. De äro näm- 
ligen på tvärsnitt än mer eller mindre rundade än aflånga och då sträckta i vertikal 
eller horisontal riktning. Tillika få de ofta en mycket oregelbunden omkrets i följd 
af talrika utbuktningar, som kunna utgå från hvilken sida af cellen som hälst. Af 
ytsnitt framgår, att denna väfnad bildar en mellanform mellan det båglika och det 
rundeelliga svampparenchymet. TI det öfversta laget äro cellerna på ytsnitt mer eller 
mindre isodiametriska och stå genom utbuktningar i förbindelse med hvarandra, hvar- 
igenom de komma att bilda ett småmaskigt nätverk. Cellerna i det understa laget 
hafva ungefär samma form och anordning som i det öfversta. I de mellanliggande 
lagen blifva cellerna på ytsnitt småningom mer och mer båglika, i det den centrala 
delen af cellen, som i nyss nämnda lag är mer eller mindre rundad, blifver mer för- 
längd och antager en aflång form. På samma gång blifva cellerna nätlikt anordnade 
och bilda ett grofmaskigt nätverk, hvars maskor ofta korsa hvarandra, men äfven 
kunna ligga midt öfver hvarandra i flera cell-lag. En och annan cell i de undre 
lagen är fylld af en stor kristallkonkretion. 
Kärlknippena äro till större delen genomgående och åtföljda af hårdbast på 
såväl öfre som undre sidan. Men hårdbastet tränger icke i någondera sidan ut 
till epidermis, utan ersättes af en mekanisk grundväfnad. De minsta af de genom- 
gående strängarne ligga under palissadväfnaden och en rad sklerenkymeeller sträcker 
sig genom denna väfnad upp till öfre epidermis, under det strängens undre sida 
genom en bred grupp af tämligen tunnväggiga sklerenkymeeller stöder sig mot den 
undre. De närmast mindre kärlknippena sakna denna förbindelse med öfre epidermis, 
men stödja sig på samma sätt mot den undre, och de minsta äro fullständigt in- 
bäddade och ligga intill palissadparenechymet. 
Anm. De af HOLTERMANN (a. st. p. 12) hos åtskilliga arter af detta slägte 
iakttagna s. k. nektarierna på bladskaften förekomma äfven hos denna art. 
Trewia sp.? 
Under detta namn finnas tvänne Euphorbiacésläkten, det ena höramde till afd. 
Hippomanee&e och af MÖLLER (DC. Prodr., XV, Sect. post. 2, pag. 1116) identifieradt 
med sl. Codieum, det andra till afd. Acalyphes&e och af samme författare bibe- 
hållet vid detta. namn. Frånvaron at mjölkkärl gör det föga sannolikt, att den före- 
liggande växten skulle kunna hänföras till sl. Codieum. Tillhör denna växt således 
afd. Acalyphege, så är den förmodligen en art af Trewia (MULLER a. st. s. 953) 
eller något närstående släkte. Den kan nämligen, att döma såväl af denne författares 
beskrifning som af bladbyggnaden, sådan den skildras af RITTERSHAUSEN (a. st. s. 
121), ej vara T. nudiflora L., den enda af MÖLLER med säkerhet kända arten af 
detta släkte. Det är därför möjligt, att ifrågavarande växt hör till det närstående 
släktet Mallotus, till hvilket, enligt MÖLLER, flera förut under Trewia upptagna 
arter numera räknas. 
Blad medelstora, ganska tjocka, läderartade och tämligen långt skaftade. 
