104 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
Palissadparenchymet storcelligt, vattenrikt och fattigt på kloroplaster, består at 
en rad låga, men breda, tunnväggiga celler och utgör ungefär '/.—"/s af hela meso- 
phyllets höjd. Själfva cellernas höjd är ungefär 3—5 gånger större än bredden, och 
deras upp emot epidermis polygonala, men längre ned runda omkrets så stor, att 
hvarje öfre epidermiscell kan täcka endast 2—3 palissadeeller. Celler med kristall- 
konkretioner äro tämligen sparsamma i denna väfnad. 
Svampparenchymet, som i likhet med palissadväfnaden är storcelligt, tunnväg- 
gigt och vattenrikt, men fattigt på kloroplaster eller andra korniga bildningar, har 
vanligen 6—38 cellers höjd, och dess celler äro på tvärsnitt tämligen regelbundet an- 
ordnade i horisontala rader samt i de olika raderna tämligen lika stora med undan- 
tag af dem i understa och stundom äfven i den näst understa raden, hvilkas celler 
äro märkbart mindre. Det intercellulära systemet ej särdeles starkt utveckladt och 
bestående af dels mycket små mellanrum dels luftkamrar, som kunna sträcka sig 
genom ända till fyra cell-lag, men ej sträcka sig upp till palissadparenchymet, utan 
äro genom en eller tvänne cellrader skilda från detsamma, och endast sällan fortsät- 
tas till undre epidermis. På tvärsnitt stå cellerna i den till palissadparenchymet 
gränsande raden tätare tillsammans och äro runda eller något sträckta i horisontal 
eller, hvilket är vanligast, 1 vertikal riktning, hvarvid de likna palissadeeller, ehuru 
de äro lägre och bredare: cellerna 1 detta lag äro 1 synnerhet rika på kristallkonkre- 
tioner. Cellerna 1 det understa småcelliga laget stå likaledes på tvärsnitt tätare till- 
sammans och äro merändels runda eller horisontalt sträckta, såsom förhållandet äfven 
är med cellerna i alla de öfriga lagen, 1 hvilka på tvärsnitt inga utbuktningar fram- 
träda; kristallkonkretioner förekomma, ehuru mera sällan, äfven i dessa cell-lag. På 
ytsnitt äro cellerna i understa laget jemförelsevis små, någon gäng runda eller till 
och med polygonala, men vanligen aflånga, ehuru korta och breda samt ofta i följd 
af kortare utbuktningar något oregelbundna, och stå tätt tillsammans, med undantag 
för de andhålorna begränsande cellerna. TI det närmast öfre laget äro, likaledes på 
ytsnitt, cellerna vanligen något större och mer sällan aflånga, utan merändels korta och 
breda, skiflika samt försedda med korta och breda utskott; i detta cell-lag, som skiljer 
sig från såväl det understa som alla de öfre, med undantag af det öfversta, genom större 
rikedom på kristallkonkretioner, finnas intercellularrum, som dock äro mycket små, 
betydligt mindre än ytan af någon cell i detta lag och som begränsas af 2—3—-4 celler. 
I de följande lagen hafva cellerna en ännu större yta, som är skiflik med längre och 
smalare utskott, så att intercellularrummen i synnerhet kring kärlknippena blifva 
större och begränsas af 3—6 celler, men dock ej så stora som ytan af någon cell i 
dessa lag. I det andra och tredje laget, räknadt från palissadväfnaden, äro cellerna 
lika dem i närmast undre lag, men utbuktningarne och följaktligen äfven mellanrum- 
men äro mindre. Det öfversta lagets celler likna på ytsnitt palissadecellerna, men äro 
större, hafva en något oregelbunden omkrets och äro mer åtskilda af mellanrum. 
Kärlknippena åtföljas af hårdbast, som fullständigt omgifver de större bland 
dem och som återigen omslutes af kristallsäckar, hvilka innehålla hvar sin enkla kri- 
stall. Alla äro inbäddade, ehuru de största endast genom palissadparenchymet, hvars 
celler då äro mycket låga, nästan isodiametriska, äro skilda från öfre epidermis och 
