114 ARESCHOUG, UNDERSÖKNINGAR ÖFVER VÄXTERNAS BLADBYGGNAD. 
tenzorg förekommer en art under detta korrumperade namn, men utan uppgift om 
namngifvaren. 
Blad stora, mycket tunna, på undre sidan upphöjdt nätådriga, med äfven de 
minsta nerverna i tvärsnitt åtminstone dubbelt tjockare än bladskifvan. 
Epidermis på öfre ytan utan klyföppningar; dess celler i tvärsnitt, XV, 5, flera 
gånger högre än den undre ytans och försedda med tjocka ytterväggar och äfvenledes 
tämligen tjocka mellanväggar, som utåt äro buktade, XV, 6, men inåt raka, XV, 7, 
hvarigenom cellernas yta mot utsidan får en oregelbunden omkrets, som mot insidan 
blifver polygonal. Undre sidans epidermisceller hafva märkbart tunnare ytterväggar 
och likaledes tunna, buktade mellanväggar, XV, 11, och äro äfven, sedda från ytan, 
betydligt mindre än öfre sidans. I undre epidermis finnas grofva tjockväggiga, en- 
celliga hår, hvilkas vidgade bas omgifves af en krans små tunna epidermisceller och 
som af RICHTER (a. st. pag. 141) betecknas såsom "verkieselt-dickwandige Trichome"” 
och troligen äro jämförliga med samme författares hos sl. Antiaris beskrifna ""Cysto- 
lith-Haare”" (a. st. pag. 130). Klyföppningarne mycket glesa och, sedda från ytan, 
ovala, XV, 11; deras slutceller liggande i jämnhöjd med epidermis, små, tjockväggiga 
och i tvärsnitt, XV, 12, inåt rundade, med smal, snedställd hålighet samt tjocka, 
korta framåtriktade ytterlister, men utan innamnlister. 
Mesophyllet. I anledning af denna väfnads spädhet och tunnväggighet blifva 
cellerna vid parafininbäddning så deformerade, att några användbara mikrotomsnitt 
ej kunnat erhållas, utan författaren har nödgats åtnöja sig med för fri hand skurna 
preparat, hvilka ej häller kunnat bli fullt tillfredsställande. Att döma af på detta 
sätt åstadkomna tvärsnitt tyckas bladen hos denna växt på visst sätt utgöra en mel- 
lanform mellan dorsiventrala och dorsala blad, XV, 5. I de tunnaste partierna af 
bladet och således på något afstånd från äfven de mindre, men genomgående kärl- 
knippena utgöres det småcelliga mesophyllet af endast trenne horisontala cellrader, 
hvilkas celler på grund af de buktade väggarne förete ett nog ovanligt utseende, 
XV, 5. Dessa utbuktningar kunna stundom på mellanväggarne utdragas i längre, 
smala utskott, genom hvilka cellerna stå i förbindelse med hvarandra och små mellan- 
rum uppkomma mellan de till samma rad hörande cellerna. Men äfven från cellernas 
öfre och undre väggar kunna dylika, ej sällan ganska långa utskott utgå, hvarigenom 
äfven smärre mellanrum mellan cellraderna uppkomma. Då för öfrigt inga större inter- 
cellularrum förefinnas, måste den intercellulära transpirationen uteslutande förmedlas af 
dessa oansenliga mellanrum. Sannolikt underlättas denna process af bladens utomor- 
dentliga tunnhet, men att den detta oaktadt måste vara mycket långsam, tyckes äfven 
framgå af klyföppningarnes ringa antal. Cellerna i det öfversta mesophyll-laget äro 
högre än i de båda öfriga, ungefär 4 gånger högre än breda och merändels vidgade 
ut mot epidermis, så att de därstädes äro i tvärsnitt polygonala och. tätt hopstående, 
XV, 8. Omkring 4—6 sådana celler täckas af hvarje öfre epidermiscell. Äfven cellerna i 
närmast följande rad äro palissadlika, ehuru något lägre och vidare än i det öfversta, 
XV, 5, samt på ytsnitt mer åtskilda och runda, XV, 9. Öfver de minsta, ej genom- 
gående kärlknippena äro cellerna i detta lag på tvärsnitt låga och breda, emedan de för- 
länga sig i samma riktning som kärlknippet. Cellerna i det tredje, understa laget hafva 
